EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Denna serie är inspirerad av verkligheten.
Vissa namn, företag, händelser och platser har fiktionaliserats av dramatiska skäl.
Pablo Escobar sa: "Ibland är jag Gud.
Om jag säger att en man ska dö så dör han samma dag."
Under sin karriär dödade det svinet tusentals poliser. Över 400 per år.
Med sådana siffror måste man fråga sig:
Vad får en man att ta på sig en uniform som garanterar att hans dagar är räknade?
De flesta var unga killar
som var uppfostrade att välja den rätta vägen.
Att slåss för den goda sidan.
De var unga, fyllda av hopp
och de trodde att de var oövervinnliga.
VI ÄLSKAR DIG!
Och de som blev kvar led mest av förlusten.
Alla har en gräns,
när de blir så förbannade att de måste göra något.
För Pinzón innebar gränsen att avgå.
Skyldra gevär!
Men det fanns de som inte kunde avgå, som inte bara kunde gå därifrån.
Presidenter har också gränser.
Och Gaviria hade äntligen hittat sin.
Det är mitt fel att de här männen är döda.
Och om Escobar utnyttjar det för att säga mig något, ska jag svara.
Jag håller med.
Vi måste vara hårda.
Om vi återinsätter honom blir det inte populärt.
När har vi brytt oss om popularitet?
MADRID, SPANIEN
COLOMBIAS KONSULAT
Överste Carrillo.
Ja, herr president.
De säger att de inget vet.
Det verkar vara ett missförstånd.
Ni tror att ni jobbar åt Moncadas.
Låt mig förtydliga saken: Ni har aldrig jobbat åt Moncadas.
Ni jobbar åt mig och har alltid jobbat åt mig.
-Blackie. -Ja, chefen.
Vem gav Judy Moncada pengarna till det här huset?
Ni, don Pablo.
Jairo. Pengarna till mat åt dessa män, var kommer de ifrån?
-Er ficka. -Allt ni ser här är mitt.
Ni har allt det här för att jag låter er ha det.
Allt ni tror att ni skyddar, skyddar ni åt mig.
Är det uppfattat?
Ni ska leta upp vartenda gömställe, vartenda labb,
vartenda kontor, allt som rör Moncadas. Och kom ihåg...
Det gör er inte till förrädare.
Absolut inte.
Ni visste bara inte vem ni jobbade åt.
Då börjar vi...
...med det viktigaste.
Du... ska tala om för mig...
...var den där slynan Judy Moncada gömmer sig.
-Doña Judy, välkommen. -Tack.
Ursäkta.
-Hör du... -Navegante!
-Passa dig. -Hon är vår gäst.
Vi behandlar våra gäster med respekt.
Även de som bjuder in sig själva.
Pacho, är du säker på att du har vakter så det räcker?
Man kan tro att du är rädd för någon.
Om ni tog säkerhet på större allvar...
...kanske er man fortfarande skulle vara vid liv.
Och ni skulle inte komma hit och be om hjälp.
Det var det värsta. Vem har sagt att jag behöver hjälp?
Var är din chef?
Ni menar min partner.
-Han sköter affärerna. -Jaså?
Så han låtsas fortfarande att han inte är knarklangare.
Señora Moncada... Ni kan väl gå en sväng?
Kanske klappa hästarna.
Eller öva på det ni kom hit för att säga.
Gilberto kommer strax.
Tack, Pacho.
Passa bollen.
-Här. -Här är den.
Frun. Här är det ni bad om.
Vem är det?
En av de nya.
Ursäkta.
POLISSTATION UTSATT FÖR ATTENTAT I MEDELLÍN
Vilken gräslig målning.
Vilken trevlig överraskning.
-Vad förskaffar oss den äran? -Affärer.
"En och en ska nätterna mellan våra åtskilda städer
läggas till natten som förenar oss."
Det är för fan mitt på dagen, Gilberto.
Gillar du inte Neruda?
Det enda som förenar oss är en önskan att se Pablo död.
Det här är Gilberto Rodríguez Orejuela,
och om ni aldrig har hört talas om honom så är det meningen.
Frågar ni om hans yrke så svarar han "bankir", och det skulle vara sant.
Han och hans bror Miguel kontrollerade sin egen bank.
Eller så skulle han säga att de drev
en av Colombias största apotekskedjor.
De kunde också säga att de hade ett eget fotbollslag, vilket stämde.
América de Cali, ett av Sydamerikas bästa,
och en stor rival till Pablos Atlético Nacional.
Men de skulle aldrig säga att verksamheterna var en front,
och att bröderna Rodríguez
var de näst största kokainsmugglarna i världen.
Cali-kartellens ledare. Liksom Pablo och Medellínkartellen
började de som vanliga brottslingar: bankrånare.
Och med alla pengar de snodde
började de smuggla gräs.
Och när de insåg att 5 kg kokain
var värt lika mycket som ett ton marijuana,
gav de sig in i kokainbranschen.
Men de var inga simpla langare.
De planerade noga, maximerade vinsten, minimerade risken.
När verksamheten växte var det en ung ambitiös kille
vid namn Pacho Herrera, som drog in så mycket pengar
att bröderna gjorde honom till delägare.
Men de hade en konkurrent, och inte vem som helst.
Någon som inte ville abdikera från tronen som kokainkung.
-Don Pablo. -Men Gilberto var smart.
Han struntade i att Escobar bar kronan.
Så de gav honom ett förslag: Miami, världens kokainhuvudstad,
skulle förbli Pablos territorium, och i utbyte skulle bröderna
nöja sig med ett litet område i nordöst som hette New York.
De extra 175 milen kan ha gjort det svårare att komma åt,
men folk i New York
var lika förtjusta i kokain som folk nere i söder.
Och medan det fanns 1,8 miljoner invånare i Miami
fanns det 7 miljoner i New York.
Men trots att Cali-gänget gillade pengar och lyx,
så hatade de fel sorts uppmärksamhet.
För "Calis gentlemän" gällde det att framstå som vanliga affärsmän.
Affärerna gick bra, men det betydde inte att de inte kunde gå bättre.
Señora Moncada, varför kom ni ända hit?
För att hjälpa er att döda mannen som mördade min man och bror
genom att erbjuda värdefull information som bara jag har.
-Vad är det för information? -Jag vet var han har alla sina labb.
Att slå till mot Pablos infrastruktur skulle lamslå honom, tvinga fram honom.
Sedan skjuter vi honom och turas om att skita på honom.
Det viktigaste är inte att veta vad Pablo har,
utan vad han vill ha. Det är så vi hittar honom.
Pablo plockar sönder er verksamhet bit för bit.
Att veta vad som återstår leder oss till honom.
Vill du att jag berättar var mina labb finns?
Okej. Låt oss säga...
...att jag delar med mig av den informationen.
Vad händer med mina labb då?
Åh, Judy.
Din hämndlystnad är glädjande.
Kiko skulle vara stolt över dina prioriteter.
Du har rätt.
Han skulle vara stolt över mig.
Jag byggde upp verksamheten med honom.
Jag är från Medellínkartellen. Jag vet vad jag är.
Jag behöver ingen skitkonst på väggen för att bevisa något annat.
Vänta, vänta, vänta.
Ett ögonblick.
Om vi konfronterar Pablo direkt kan vi inte hålla låg profil.
Men...
Tänk om Bloque de Búsqueda får veta var dina labb finns?
Vad hjälper det om de griper honom?
Han har redan visat att han kan jävlas från fängelset.
Det slutar inte där.
Tror du att polisen skulle döda honom?
Det finns en polis som verkar extra angelägen.
Och president Gaviria har återinsatt honom.
Det här var det enda som Cali-gänget och polisen kunde enas om.
Hur kontroversiella överste Carrillos metoder än var,
så var han den enda som Escobar var rädd för.
Att han fick leda Search Bloc igen var exakt vad vi behövde.
Presidenten erbjuder oss alla resurser för att besegra Escobar.
Vi måste bara sköta det snyggt, så jag kommer att behöva er hjälp,
men vi ska använda andra metoder.
Inga fler storskaliga operationer. Search Bloc återgår till småskalig taktik.
-Amen. -Hemliga operationer, oväntade razzior.
Vi byter taktik. Men det finns en sak vi måste göra först.
Trujillo. Samla Bloque de Búsqueda. Jag vill ha 100 män och sex bilar.
-Är det uppfattat? -Ja, överste.
100 män? Det är inte direkt någon småskalig taktik.
Vi låter Pablo veta att vi är tillbaka.
Ni kan tänka er att när 100 män och sex märkta polisbilar lämnar basen,
så kommer Escobars spanare att börja ringa som galningar.
-Vad är det? -De åkte precis. Fyra motorcyklar,
fem skåpbilar och en lastbil. Det är en stor konvoj.
Och ni skulle ha rätt, men det var meningen.
Spanarna gjorde det omöjligt för oss att jobba i hemlighet.
Så vi behövde förblinda dem.
Och om man ska förblinda någon, måste man få dem att öppna ögonen.
De är på väg mot Barrio Escobar.
Det är många.
Det är nog taket här.
När de ringde kunde vi plocka upp signalerna
och lokalisera var och en.
Konvojen är här.
Vi är på plats.
EN MAN, ETT GRANNSKAP, ETT LAND
Och man kan nog säga att andra delen av Carrillos plan
var att visa Pablo att sheriffen var tillbaka i stan.
Och han gjorde det på bästa möjliga sätt.
Titta. Titta där uppe.
Det händer något mystiskt. Vad ser du?
-Det är moln. -Nej, inte moln.
Molnen bildar figurer.
-Jag ser en sköldpadda. -Chefen!
-Ursäkta. Jag måste prata med er. -Fortsätt titta.
Fortsätt titta på molnen.
Förlåt att jag stör, men det är viktigt.
-Vad är det? -Carrillo är tillbaka.
Och han är här i Medellín.
Vad mer?
Det svinet har fyllt Barrio Escobar med poliser och...
Han har pissat på er väggmålning, chefen.
Snutjävlarna är på väg mot Calle 26.
Det är uppfattat.
-Då har vi dem. -Det fortsätter så till Barrio Escobar.
-Vi fångade upp sex radiosändningar. -Men vi vet inte exakt var de kom ifrån.
-Nej, sir. -Så vårt största hopp
är att omringa alla de här husen. Vi måste vara snabba.
Trujillo, lasta på sex omärkta bilar, fyra män per bil.
De ska åka med 20 minuters mellanrum för att inte väcka uppmärksamhet.
-Ja, översten. -Okej.
Peña, du följer med mig.
Murphy, Jacoby, ni stannar här och dirigerar oss.
Var försiktiga.
Stanna där!
Ta det lugnt. Allt är okej.
Vad är det här?
Vi har Piraña.
De har tagit den första spanaren.
Din jävel.
Vart ska du?
Ta honom.
Stå still!
Stå still.
-God kväll. -Ja?
Får vi söka igenom ert hus? Vi letar efter...
Stanna! Stanna, grabben!
Stanna!
Ner på golvet!
Visa mig händerna.
Tror du att du är smart? Varför sprang du?
Nej! Vad har jag gjort?
Det får du tala om.
Vet ni vem jag är?
Jag heter överste Horacio Carrillo.
Förra veckan... blev 30 poliser mördade.
-De svinen måste ha förtjänat det. -Håll tyst.
Många var mina vänner.
Om man ligger på taket och dirigerar mördare via radio...
...så är man själv en mördare.
Efter det här mötet hoppas jag att ni funderar på
om ni vill hjälpa någon som tror att han står över lagen.
Ska jag bli så rädd att jag skiter på mig?
Nej.
Fattar ni nu? Tala om för era vänner
att det är så här det går när man jobbar åt Pablo Escobar!
Ta den.
Säg åt dem att den är till Pablo.
Kom ihåg vad ni har sett...
...så att ni vet vad som händer om jag får se er på ett tak!
Ni kan gå.
Stick!
Vilken bok ska vi läsa innan ni somnar i kväll?
Häxan.
Nej, inga fler skräckhistorier.
Häxan? Vad är det?
Pappa läser den för oss. Eller hur?
-Den onda och den goda häxan. -Ja.
Inte Häxan, Pablo.
Jag vill inte ha fler skräckhistorier här.
Ta med dig din syster och borsta tänderna.
Sedan går ni och lägger er.
Får jag ingen puss?
God natt.
-God natt, min vän. -Raka vägen i säng, Manuela.
-Jag hörde en skräckhistoria. -Tata...
Mannen som dödade Gustavo är tillbaka i Medellín.
Är det sant?
Ja.
Låter det som om regeringen försöker förhandla?
God natt.
Tata?
Någon måste säga sanningen till dig.
Han är här för att döda dig.
Jag är rädd.
Jag ska lova dig en sak:
Om det går överstyr och jag inte kan stoppa det...
...så lämnar vi landet.
Okej?
Javi, var är spanarna?
Carrillo valde en annan väg. Han lät dem gå.
Släpper vi folk nu?
Ja, vi släpper folk.
Och vad innebär det?
-Bry dig inte om det. -Svara, för fan!
-Släpp min arm. -Vad fan hände?
Carrillo sköt en unge i huvudet.
För att visa att han menade allvar.
Är du nöjd nu?
Ja, jag är nöjd.
-Har du sett henne? -Nej.
Hon jobbar på marknaden.
Du, då?
-Är du säker? -Nej.
Ingen har sett henne.
Det här gör mig jävligt sur.
Nu köper vi glass. Något svalkande.
Jag vill prata om vad som hände i kväll.
-Vad tror du hände? -Du ville inte ha mig med.
-Det var för ditt eget bästa. -Du vet inte ett skit om det.
Alla klarar inte att se sådant där.
-Men det gör Peña? -Du är inte Peña.
-För att jag är vit. -Jag litar på honom.
Ge mig en chans.
Du vill vinna kampen mot Escobar.
De följer inte samma regler, så varför ska vi göra det?
-Vet du vad det betyder? -Ja.
Vare sig du skyddar mig eller dig själv, sluta frysa ut mig.
Du var annorlunda den här gången.
Jag märker när mina kunder försöker glömma något.
Vet du hur jag kopplar av?
-Jag skriver. -Skriver du?
-Vad skriver du? -Brev.
Till min familj, men jag skickar dem aldrig.
Det är skönt att glömma.
Vad är det du vill glömma?
Varför lägger du inte av?
Varför gör inte du det?
Välkommen.
Där är det.
-Vad heter du? -David.
-Jag heter Pablo. Kul att ses. -Detsamma.
Följ med.
De sa att du gillar fotboll.
-Jag är försvarsspelare. -Självklart.
De är riktiga karlar.
Du är väldigt modig.
Jag beklagar det du fick se. De vi kämpar mot är onda människor.
Berätta om mannen som gjorde det.
Han sa att den här är till dig.
Jag vill att du gör mig en sista tjänst.
Det är väldigt viktigt.
Tror du att du kan göra det?
Tack, David.
Peña.
Agent Peña. Det här är don Berna.
Jag har ett förslag som kanske kan intressera dig.
Vilken överraskning.
Hej. Väntar du på någon mer?
Nej. Gör du?
Nej, det behövs inte.
När jag är i stan är jag omgiven av vänner.
Sätt dig ner och njut av det godaste kaffet i Medellín.
Doña Luz! En kaffe åt min vän.
Bjuder du på något mer än kaffe?
Jag är ingen tjallare som hänger i gathörnen
och tipsar dig för några dollar. Nej, du.
Vad gör vi här, då?
Du och jag är som ormen och katten.
Om ormen får chansen så dödar den katten.
Om katten får chansen så dödar den ormen.
Men ibland får de syn på en stor råtta...
...och då vill båda äta upp den.
Det här är Moncadas största labb. Det måste inventeras innan det flyttas.
Hur vet du det?
-En av mina informatörer. -Vilket bra tips.
Det är en bra informatör. Där har ni Escobars män.
-Vi gör det. -Okej.
Upp med dig!
Upp med dig.
Gato!
Nej, ta det lugnt. Ta det lugnt. Döda mig inte...
Ta det lugnt, ta det lugnt.
Vi tar in dem.
-Din informatör gav oss en baddare. -Ja, han är bra.
Vi har gripit 45 stycken.
-Jag undrar om han ger oss Escobar. -Jag vet inte.
-Vi får se vad Carrillo får ur honom. -Ja, vi får se.
Carrillo sa att han pratade med dig. Han tror att han kan lita på dig.
Det kan han.
Det är inte det jag menar.
Kom nu.
Jag är vuxen, jag klarar det.
Ja.
Vi är framme.
Vi låser in er.
Gå.
-Fick du ur honom något? -En del. Inte allt. Kommer ni med?
Ja, jag hänger med.
-Hej, Valeria. -Pablo.
-Jag visste inte att du skulle komma. -Jag vill se till att allt går bra.
-Folk måste ju få veta sanningen. -Ja, det är viktigt.
De tvingade en pojke att se sin vän bli skjuten.
När folk får veta det kommer de att vända sig mot den jäveln
som mördar barn åt amerikanerna.
Det hoppas jag i alla fall.
Jag är glad att du kom hit.
Det känns bra att se dig igen.
Har du allas uppmärksamhet?
Utom din.
Då börjar vi.
Ja.
-Hur gammal är du? -Tio.
Jag har hört att du är bra på fotboll.
Tack för att du vågade berätta för oss.
Vilka var det som tog er till det där huset?
Det var poliser från Bloque de Búsqueda.
Vet du varför de tog dit er?
Han sa att det var ett budskap till andra barn.
Minns du vad han hette?
Överste Carrillo.
Ta det lugnt. Det är ingen fara.
-Vart ska vi? -Till Bogotá.
Ni får sitta i häktet tills det här är löst.
Men om ni hjälper mig så kan jag hjälpa er.
Ge mig Pablo, Blackie eller någon annan, så hjälper jag er.
Jag vet inte var de är. Jag känner dem inte.
-Så du vet ingenting? -Nej, señor.
Du, då, Gato?
Okej.
Om det ska vara på det viset...
-Vilka andra var där, förutom Carrillo? -Flera män.
Vissa pratade engelska. Amerikaner. Som på bio.
Är du säker på att de var poliser?
Ja.
Nu, då?
Tror du att Pablo belönar dig för att du spelar macho?
Ditt svin! Han vet inte ens att du finns. Fattar du det?
Det här är din sista chans, Gato.
Fråga din mamma, din jävel!
-Hallå. -Allt är bra.
-Det funkade. -Vad bra.
Det funkade.
-De har tagit mitt labb. -Och flera av Escobars män.
Syftet är gott, señora Moncada.
Ursäkta, men jag har dåliga nyheter.
Bloque de Búsqueda intog Moncadas labb innan vi hann ta ner allt.
Carrillo tog Gato. Vi vet inte var de är eller vad de gör med honom.
Hallå. Hallå?
-Steve? -Hej, älskling.
Vad är klockan?
Det är sent.
Mår du bra?
Ja, jag mår... bra. Jag ville bara höra din röst.
Jag hade tänkt ringa, men...
Det gör inget. Du behöver inte förklara.
Vad har hänt?
Berätta.
Jag mår bra. Oroa dig inte.
Du måste lägga på.
Vi hörs i morgon. Okej?
Ja.
Ja, det vill jag gärna.
God natt.