EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Denna serie är inspirerad av verkligheten.
Vissa namn, företag, händelser och platser har fiktionaliserats av dramatiska skäl.
Tata!
Tata? Var är alla?
Pablo...
-Hur är det? -Bra.
Jag mår bra.
Gå och lägg dig igen.
Vet du varför de tog dit er?
Han sa att det var ett budskap till andra barn.
Minns du vad han hette?
Överste Carrillo.
Jag vet att det här är svårt...
...men berätta vad som hände när ni kom dit.
De dödade min vän.
-Jag beklagar... -Vilken fars.
-Escobar har drillat ungen. -Jag ska prata med Carrillo.
Om han gjorde det eller inte är oviktigt.
Colombia är trött på Escobar.
Och, Valeria Velez...
Hon har ingen trovärdighet i det här landet.
Jag vill veta om Carrillo dödade pojken.
Om vi säger att hon gör det här för att vanhedra Carrillo, så tror de oss.
Men om pressen får veta att du pratade med Carrillo om det här...
Då antar de att det är sant.
Exakt.
Vad föreslår du?
Att vi inte spelar Escobars spel.
Att vi låter det vara som det är... för tillfället.
Vi behöver nog mer än en intervju.
-Nej. Inget våld. -Det är inte det jag menar. Jag...
Vi behöver folket på vår sida.
Javisst, men presidenten har förnekat att det hände,
och i USA har de inte ens nämnt det.
Det är väl klart.
Om David var son till en framstående politiker...
Men de rika är inte intresserade av de fattigas barn.
-Eller hur? -Ja.
Jag ska skriva till redaktörerna på de största tidningarna
och berätta att pojken kom till mig och var livrädd.
Världen måste få veta vilket monster den där jävla Carrillo är!
Don Pablo, det är ju lysande.
Ge mig din penna.
När Pablo Escobar börjar tro att pennan är mäktigare än svärdet,
då vet man att man börjar påverka honom.
Carrillos angrepp mot Pablos anläggningar i Medellín
ökade pressen på honom.
Bränn allt.
Carrillo ansåg...
...att varje sicario vi sköt förde oss ett steg närmare Escobar.
Rör dig inte! Felix, ta honom.
Försök inte. Ställ dig mot väggen.
Även om det kändes bra att tömma Pablos fickor...
Vi vet inte än.
...så var det inte alla som gillade metoderna.
Är det sant?
-Inte vad jag vet. -Inga ordlekar.
Om killen talade sanning så var Peña och Murphy där.
De är de enda amerikanerna han litar på.
Jag har svårt att tro att Carrillo vill ha amerikanska vittnen.
Det är exakt vad han vill ha.
Garantier att de inte säger något om folk börjar ställa frågor...
Och nu ställer folk frågor.
Om Carrillo vill gå ut på gatorna
och skjuta ner varenda sicario i Medellín, så låt honom göra det.
Men våra killar får inte vara där när han gör det. Är det uppfattat?
Det är uppfattat.
Det har varit lugnt i en vecka,
men en telefon som tillhör Edgar Prisco dök upp tre gånger i går.
Alla inom Manrique, de tre kvarteren här.
De kan visst inte låta bli.
Mina män körde förbi i morse och hittade ett möjligt ställe.
Här. Biljardhallen.
Har vi kul?
Vilken snygg tjej.
Men du får betala för linorna, ditt as.
Städa upp här!
Vem har lärt er att leva så här? Inte vår mamma!
Vakna, ditt svin!
Och du, Edgar!
Ring Pablo och fråga vart han vill att vi ska ta hans halva.
Okej.
-Inte från den. Från telefonkiosken! -Ta det lugnt.
-Edgar... -Vad är det?
-Har du ringt från den telefonen? -Nej.
Din jävla...
Ur vägen, din bög!
Fan också.
Du...
Murphy! Inget bra område att gå vilse i, va?
Helvete!
Pappa.
-Skynda dig in! -Vän.
Ta det lugnt, vän.
Allt är okej.
Fan också.
Murphy! Gavera 37! Du måste komma hit!
Hoppa in i bilen.
Vad håller du på med?
Så här jävla nära.
Vi började helt klart närma oss,
så det var inte konstigt att "Calis gentlemän"
började tänka på en framtid utan Escobar.
-Helt otroligt. Din jävel. -Det är kol.
Man löser upp kokainet och blandar det.
Tror du att jag köpte kemilabb för att jag gillade det i skolan?
Du gör kemisterna arbetslösa.
Jag vill hellre göra Pablo arbetslös.
Nu är det dags att ta över Miami.
Det borde inte vara så svårt.
-Men är det inte för tidigt? -Pablo gömmer sig.
Bloque de Búsqueda dödar hans män. Snart tar de honom,
och vi ska ha övertaget när det händer.
Kan du ta hand om det?
Självklart.
Men var inte för uppenbar.
Jag vill inte att Judy Moncada ställer frågor och kräver en andel.
Då borde du ringa Pablo
och säga att vi är villiga att överlämna Judy till honom.
Vi dumpar henne i samma dike som vi dumpar honom i.
Killar.
Bloque de Búsqueda har tagit ett Moncada-labb till.
De dödade tre av bröderna Prisco. Ricardo kom undan.
-När var det? -I natt.
Det är den där jävla don Berna. Han säger allt till polisen.
Vi får gömma oss vid kusten.
Brukar vi gömma oss?
Vi får lita på chefen.
Ja. Don Pablo hittar alltid en lösning.
-Hallå? -Får jag prata med don Pablo?
-Vem är det? -Fernando Duque.
-Fernando. -Hämta honom nu.
Ja, jag kommer. Limón.
Chefen.
Er advokat, señor Duque.
-Hur många publicerades? -Don Pablo,
vi skickade alla till tidningarna.
Hur många av mina brev har publicerats, Fernando?
Inga.
De var mycket välskrivna.
Det spelar ingen roll om de var välskrivna.
Det var för helvete sanningen!
Om det verkade som om Escobars värld höll på att rasa,
så skulle det bli ännu värre.
Minns ni när Pablo samarbetade med M-19-kommunister
under belägringen av justitiedepartementet?
När han gjorde det retade han upp Autodefensas,
en högerextrem paramilitär grupp
som låg i konflikt med kommunistgerillorna.
Det är därför vi kände oss tvingade att ta till vapen och försvara oss...
Autodefensas ledare var bröderna Castaño:
Fidel och Carlos. Carlos är den som skriker och domderar.
I slutet på 70-talet blev deras far, Jesús,
en framstående jordägare, kidnappad av FARC-gerillan
som krävde 50 miljoner peso i lösen.
Men hans söner fick bara ihop 16.
Det räckte inte,
så gerillan slog ihjäl gamle Castaño.
Det var då de högerextrema, psykopatiska
kommunistmördande bröderna Castaño
svor på att aldrig ge upp förrän de hade hämnats sin far.
Och alla gerillasoldater som fördrevs från landsbygden dödades.
Sätt lite fart!
Till och med oskyldiga bybor som bara bodde i gerillans fästen
dödades för att de levde under kommunisterna.
Och medan de kämpade för att utplåna kommunistgerillan...
...blev de uppmärksammade av några likasinnade vänner.
-Mr Stechner. -Trevligt att träffas, min vän.
-Välkommen. Trevlig resa? -Som alltid.
Okej. Bra.
-De här vapnen är bättre än de förra. -Det borde de vara.
Tack, mr Green, för ert lands fortsatta stöd.
Jag har inte använt det namnet sedan School of the Americas.
Jag vet att ni krigar mot kommunismen i djungeln.
Vi ger oss inte förrän alla kommunister är döda.
En annan kamp är på gång.
En som är grundläggande för vår... gemensamma sak.
-Escobar. -Escobar förtjänar att dö,
men vår kamp är här i djungeln, mot gerillan.
Ja, och Pablo är stark i Medellín.
Men styrka är ett relativt begrepp.
En allians håller på att ta form. Målet är att krossa Escobar.
-Vilka då? -Rivaler från langarvärlden.
Det som är viktigast när Escobar är ute ur bilden
är att rätt parter kan se till att ordningen upprätthålls.
Och att strategiska colombianska resurser och intäktsströmmar...
...inte hamnar i fel händer.
Hej.
Judy.
Okej. Jag vill veta varför vi har det här mötet.
-Det här är ovanligt. -Pacho, det är enkelt.
Vi måste bli av med Pablo Escobar.
Vi vet att ni har slagit er samman mot honom.
Och vi undrar om min bror och jag får ansluta oss.
Varför då? Vad vill ni ha ut av det här?
-Vi vill Colombias bästa. -Jaså?
Förutom att Pablo Escobar är en terrorist,
så är han allierad med gerillan och har hjälpt dem vid flera tillfällen.
Att sätta stopp för Escobar är en patriotisk handling.
Tänk dig, Pacho, dina ekonomiska resurser
tillsammans med allt du vet om Pablo Escobars verksamhet
-och vår militära erfarenhet... -Det blir ingen dålig dödspatrull.
Nej, señora Moncada. En dödspatrull? Nej. En armé.
Och när vår armé kommer till Medellín
lär det inte ta månader, utan veckor, innan Pablo Escobar är död.
Vad säger du, Pacho?
Kan vi räkna med stöd från dig och dina kollegor?
Allt det här låter intressant.
Med all respekt, mina herrar.
Vår organisation har redan en strategi, och den fungerar.
Det verkar inte så,
eftersom Pablo Escobar fortfarande lever.
-Exakt. -Men inte så länge till.
Jag ska ta upp det här med våra kollegor,
men för tillfället tror jag att svaret blir nej.
Ursäkta mig.
-Lugn. Jag ska inte göra dig illa. -Hur hittade du mig?
Jag ska inte göra dig illa. Jag lovar.
-Och La Quica? -Han är kvar och letar efter dig.
Får han veta att jag är här så dödar han mig med. Vi kan väl prata?
Det är ditt fel att jag inte kan återvända till Medellín.
-Maritza! -Det är ditt fel...
...att min dotter och jag måste gömma oss!
Förlåt. Jag vill bara hjälpa dig.
Precis som tjejerna du körde runt i din taxi?
-Jag var inte inblandad. -Varför ska jag tro dig?
För att du känner mig. Jag skulle aldrig göra något sådant.
Du dödade mig. Du dödade mig när du satte mig i din taxi.
Du visste att jag behövde pengarna och du utnyttjade mig.
Jag är hemskt ledsen.
Jag tror att jag vet hur vi kan ta oss ur det här.
Hur då?
Vi ger dem det de vill ha. Vi ger dem Escobar.
-Vad fan är det du säger? -Tro mig.
Jag är Escobars chaufför. Jag vet när han är ensam.
-Du kan ringa polisen. -Vad är det som pågår?
Mamma, gå in igen.
Doña Liliana.
-Jag litar inte på polisen. -Lyssna.
Det här är din chans att få ett visum till USA,
så att du kan sticka med din dotter.
Du, då? Vad får du ut av det här?
Att jobba åt Escobar är inte som du tror. De dödar alla hans män. Jag är rädd.
Jag måste ta mig ur det här. Det måste vi båda.
Okej. Min tur.
Vad ni är fina.
Gå till ditt rum, så får jag prata med pappa.
-Varför sa du inget? -Vadå?
Velasco berättade det.
Det är 20 män där ute, Tata.
Ja, Pablo... 20 främlingar.
Visa mig.
Hur håller man den?
Ska du verkligen skratta åt din fru när hon håller i en pistol?
-Det här är inget skämt. -Tata...
De 20 männen där ute struntar i hur det går för oss.
Till slut är det bara du och jag.
Och jag kommer att vara en del av det här.
Okej.
Men du behöver nog öva lite mer.
-Javi, det är Gabriela. -Vad vill du?
-Det var länge sedan. Jag vill träffa dig. -Nu?
Jag kan inte just nu. Jag jobbar.
Var inte så där.
Okej. Ge mig... 20 minuter.
Fick du också order av Messina att inte lämna basen?
Ja.
Crosby måste ha sagt åt henne på skarpen.
-Vart ska du? -Ut. Lämna basen.
Du sket tydligen i det.
Hej.
-Jag har en halvtimme. -Vänta. Javi.
Vad är det för fel?
Hej.
Hon är en vän till en vän.
Maritza, det här är Javier.
Och...
Varför presenterar du mig för en vän till en vän?
Hon är i fara.
Lyssna på henne.
För fan, Gabby. Du kunde ha sagt det i telefon.
Då hade du inte kommit.
-Hej då. -Nej, vänta. Det är viktigt.
Snälla.
Lyssna på henne.
Vad heter du? Maritza?
Varför är du i fara?
Vem är du rädd för?
-La Quica. -La Quica. Så du känner La Quica.
-Han vill döda mig. -La Quica vill döda många.
Varför vill han döda dig?
För att jag kan berätta var Pablo Escobar finns.
Och hur ska du göra det?
Jag vet var han ska vara en viss tid i morgon.
Hon heter Maritza Rincón.
Hon jobbar på marknaden mittemot bordellen där tjejerna dödades.
Där vi nästan tog La Quica och den andre.
Jhon Burgos. Han kallas för Limón.
Han körde tjejerna tills La Quica gjorde honom till Escobars chaufför.
Maritza satt i baksätet, som täckmantel,
medan Escobar låg i bagageutrymmet.
-Hur känner han henne? -De växte upp tillsammans här.
Så det finns inga uppgifter om Limón.
Det finns ingen känd koppling mellan honom och Escobar,
ändå blir han hans chaufför.
Det är logiskt att anlita någon som polisen inte känner till.
Vad vill hon ha, inträde till Disneyland?
Hon får inte ett skit om det inte ger resultat.
Om det är sant kan hon tala om när Limón och Escobar åker någonstans.
Du var där. Tror du på henne?
Ja.
Ja, det gör jag.
När vi får adressen vill jag att Centra Spike bekräftar det.
Kom.
-Det här är bra. -Kom.
Vad är det här?
En stämning.
Jag vill ha svar på mina frågor om La Catedral.
Ni menar er häxjakt.
Hur kom Pablo Escobar ut ur fängelset
när han var omringad av 400 soldater?
Hur många gånger måste jag säga att jag inte vet hur han rymde?
Han måste ha mutat någon.
Det tror jag med.
Det här handlar om transparens, sanningen och lagen.
Och din ovilja att prata får mig att misstänka
att sanningen inte är så fördelaktig för dig och vår ärade president.
Det som hände den natten var komplicerat,
och jag medger att vi förlorade kontrollen och gjorde misstag,
men vi talar om en nationell kris.
Än sen? Betyder det att vi bara ska lita blint på dig?
Justitieministern... Jag ber er att lita på mig.
Om ni gör utredningen offentlig,
så förstör ni livet för en väldigt god människa.
Vår president.
Ja, vi får hoppas att det inte går så långt.
Hallå.
Hallå, Maritza. Det är jag.
Jag har pratat med Peña.
Lyssna noga.
Om en timme ska jag köra Pablo till hans revisor.
Han bor söderut. Jag vill att du ger amerikanerna adressen. Förstår du?
Ska vi verkligen ange Pablo Escobar?
Ja, Maritza. Vi ska göra det tillsammans.
Men du måste lita på mig.
Ge mig adressen.
Skriv ner den.
Calle 9 och 98-3. Har du den?
Klart.
Gör om det.
Ursäkta, chefen. Ni kommer för sent till mötet.
Tack, Limón. En puss.
Kom igen. Ett, två, tre.
Allt väl, chefen?
Peña.
Calle 9. 98-3.
Okej.
Sök runt den här adressen.
Om du hittar en matchande röst, så hör av dig direkt.
-Det här var för fem minuter sedan. -Det hörs jävligt dåligt.
Jag ska fixa det.
Okej. Stäng av satellittelefonerna.
-Det är Pablo. -Vi måste sticka nu.
Ni två stannar här.
-Du måste skämta. -Om Crosby får höra att ni var med,
-så skickar de hem oss. -Crosby behöver inte veta ett skit!
Det är icke förhandlingsbart.
Vi håller kontakten.
Jösses.
Vi är ute i 20 minuter, så var på er vakt.
Ja, översten.
Vi ska ut!
Vi är på San Juan.
Uppfattat. Var försiktiga.
Hur verkar det?
Allt är lugnt. Murphy, du bjuder på öl i kväll.
Era snåla jävlar.
Köp cigarrer åt mig och Peña på vägen.
Visst, blondinen.
Det brinner!
Backa!
Det är ett bakhåll!
Sabada!
Carrillo, svara! Carrillo! Trujillo! Hör ni mig?
Helvete!
Svara mig! Vi behöver folk där.
Carrillo!
Helvete!
Se på mig.
Du sa åt ett barn att ge mig den här.
Du kan få tillbaka den.
Och det här... är för min kusin Gustavo.
Fegis.
Jävla svin.
Oroa dig inte. Det kommer att läka bra.
Jag åker till Bogotá med kroppen tills de begraver honom.
-Har de ringt hans fru? -Ja, hon är på väg från Madrid.
Det här är inte ditt fel, utan Escobars. Och han ska få betala.
Vi med. Eller hur?
Det här är inte ditt fel, Peña.
-Inte? -Nej.
-Jag blev lurad. -Det blev vi allihop.
Vi hade informationen, bekräftad av Centra Spike...
Sluta.
Bara...
Du kommer hit...
Du säger alla de rätta sakerna.
Det gör ingen skillnad.
Överste Carrillo begravs i morgon.
Jag går inte på begravningar.
-De säger att Pablo dödade Carrillo. -Nästa gång dödar han er.
Eller mig, eller dig, Pacho.
Nej. Vi måste tänka ut en annan plan.
En annan metod. Ett annat sätt att uppnå våra mål.
Pacho, vi måste ringa bröderna Castaño.
Vi får snart veta vad de är ute efter.
Carrillo är inte ens begravd, och de vill redan halshugga mig.
De vill ha en syndabock.
Och vi måste ge dem en.
Vi säger att du fick dåliga råd av viceministern.
-Det måste finnas ett annat sätt. -Lyssna.
Vi säger att jag agerade ensam och utan befogenhet
när jag gick in i La Catedral.
Och att det var jag som insisterade på att återinsätta Carrillo.
Du får inte avgå.
Vårt land behöver dig mer än någonsin, Eduardo.
-Jag behöver dig. -Vi måste göra det, César.
Det vet du.
Justitieministern, pressen, oppositionen, folket...
Alla vill hitta en syndabock.
Och det ska inte bli du.
Det har varit en ära att tjäna dig och Colombias folk.
Lycka till.
Limón sa att du har en dotter.
Hur gammal?
-Två år. -Vad heter hon?
-Salome. -Vilket vackert namn.
Det här är andra gången som jag är skyldig dig ett tack.
Nu kommer våra döttrar att vara trygga.
Tack.
Du ska veta att jag är din vän.
Vad gjorde du?
Jag tog hand om det.
Nu slipper du vara rädd.
Limón.
Hej.
Vad gör du här?
Var är Olivia?
Hon är hemma. Hos min syster.
Är du okej?
Så ja...
Vad är det nu? Vad fan vill du?
Jag vill hjälpa dig.
Jaså?
Följ med så ska jag visa dig.
Känn dig som hemma.
Agent Peña.
Välkommen till Montecasino.