A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
E dramatizált történet valós eseményeken alapul.
Bizonyos jelenetek, szereplők, nevek, üzletek, esetek, helyszínek és események
kitaláltak drámai célokból.
Bizonyára felismer párat közülük, ugye? Peña ügynök?
Mintha a családi fotóalbumot kifosztották volna...
Ms. Moncada.
Kérem, szólítson Judynak.
Hadd mondjam el...
mielőtt az a rohadék megölte a férjemet és öcsémet
ők mind a barátaim voltak. Mit gondol erről?
Nekem úgy tűnik, hogy új barátokra van szüksége. Nem?
Mondhatni, közös célunk van.
- Ugyanaz, mint a magáé, Peña ügynök. - Hogy úgy?
Igen.
Ez valami kibaszott tréfa.
Egy pillanat, Javier!
Szeretném, ha végighallgatná a mondanivalónkat.
Maguk is el akarják fogni Escobart, ahogy mi is.
De ne áltassuk magunkat!
Nem tudtak eddig a közelébe se jutni.
Az egyetlen lépésük elfogása irányában Carrillo volt.
Nem volt szép vége, igaz?
Ezek szerint szüneteltetik a faluégetést?
Egy hiányos kormány helyébe lépünk.
Mindenkit megölünk Escobar közelében egyenként.
Amíg csak egyedül nem marad. Semmivel.
Escobarral meg akarjuk értetni, Peña ügynök
hogy nem érinthetetlen.
Azt akarjuk, hogy féljen.
Csak akadt egy kis probléma.
Csak egy?
Hogy elfogjuk, szükségünk van műholdas technológiára
és felderítésre. A kormányának van ilyen, Peña ügynök.
Egyszerűen... át kéne adnom magának, mi?
Egy ideje partnerek vagyunk, Peña ügynök.
Minden infó, amit Berna adott tőlem származik.
Egyszerűen... egy kis módosítást végzünk.
Köszönöm az italt.
Ekkora ostobaság nem fekszik nekem.
A Castaño fivérek hasznosak lehetnek.
Magukról beszéltem.
Igen, Javier.
Narkós vagyok.
És hiszek a tisztességben és hűségben, akárcsak maga.
Pablo nem így érez.
Berna! Hozd az autót!
Ad egy cigarettát, vagy mi?
Nos...
szeretnénk, ha felismerné
az ajánlatunkban rejlő lehetőségeket. Hm?
Mert... a világ összes információja magánál lehet
de ettől még rendőr marad, igaz?
Tudom, milyen érzés, amikor Pablo megöl hozzám közelállót.
Az mi?
Információ, ami rendkívül értékes magának.
Könnyen jutott el hozzánk. Vegye el!
Egy baráttal van. Az a kislány, Maritza.
A nő, aki elárult, és aki miatt Carrillo meghalt.
Itt megtalálja.
Mondtam, hogy közös ellenségünk van.
Ha meggondolja, hívjon fel!
Az élet megy tovább, igaz?
Escobar szemszögéből, ez igen jó dolog volt.
Szabadlábon maradt, egy hadseregnyi bérgyilkos védte...
egy olyan városban, ami nem volt hajlandó felnyomni.
Pablo keményen dolgoztatta ügyvédeit...
tovább tárgyalt De Greiff kolumbiai államügyésszel a megadását illetően.
De ez mind lófaszt se jelentett.
Miért adná fel valaki, amikor minden lap a kezében van?
Szabad volt. Az üzlet virágzott.
Carrillo halála gyomorszájon ütött
minket, akiknek Escobar elfogása volt a feladata.
De számunkra is tovább ment az élet.
Centra Spike továbbra is gyűjtötte az információt.
A felső vezetés továbbra is átnézte és jóváhagyta.
Valahogy továbbra is eljutott hozzánk is.
De bassza meg...
tiéd lehet a világ összes információja
de ha nincs senki, aki tenne valamit vele, mit ér az egész?
Semmit sem.
Csak halomnyi olvasatlan aktát eredményez, amit
egy halott férfi asztalára pakolunk.
Ismét ott tartottunk, ahol kezdtük: sehol.
Nézd, apa!
Lássuk!
- Kilenc egész hét. - Miért?
Adtam volna tízest is, de itt mellettem
egy argentin bíró ül, aki nagyon válogatós.
Nagyon válogat.
Miért nem ugrasz be velem?
Ha beugrok, az összes vizet kiloccsantanám.
Uram, itt van Fernando Duque.
És te... Mit csinálsz kis bogaram?
Ez az! Kis rúgások, kis rúgás! Mint egy kisolló.
Jól csinálod, tündérkém!
Ez az, gyönyörű!
Hé, kislányok!
A gyerekeim a medencében vannak. Tud valaki úszni?
- Igen, főnök, „Békatalp” néven ismernek. - Békatalp?
Olyan baromságokat mondasz, Feka. Elsüllyednél, mint sziklához kötött kő.
Kapd be, Velasco!
- Benned helyezem bizalmam, Velasco. - Igen, uram.
Nem a Békatalpban.
Békatalp.
„Békatalp néven ismernek.”
- Mi az állás? - Kettő – null.
A Nacional csapat áll nyerésre. Verjük őket!
Ez az!
Vigyázz azzal a táncikálással! Ötleteim támadnak tőle.
Ki megy Carlosért, szerelmem?
La Quica. Úton van már.
Milyen jó illata van!
A gyerekek imádják ezt a helyet, Pablo.
- Szép, mi? - Az.
Talpra! Most!
Nem tudtam! Esküszöm, nem tudtam! Limón hazudott nekem.
Ne, kérem! Megölnek, ha megtalálnak.
- Ne! - Maradj nyugton!
Kérem!
Maga szerint ezt akartam?
Kihasználtak, és most eldobják az életem.
Megfakad a kibaszott szívem, édes.
Mindannyian ugyanolyanok vagytok.
Nem hallgatsz meg! Senki sem hallgat meg!
Hiába halnak meg mind!
Mi a helyzet, Peña? Mihez kezdjünk vele?
Jó a gyerekekkel.
Őszinte részvétem, Mrs. Carrillo.
Folyton azon tűnődöm, hogy jobb-e, ha az igazat tudom.
Nem értem.
Azok a dolgok, amiket a férjemről mondtak, hogy mit tett, mielőtt megölték.
Tényleg lelőtt egy gyereket?
Tényleg megölte azt a kisfiút, ahogy a hírek állítják?
Nem. Egyáltalán nem.
A férje minden tőle telhetőt megtett, hogy elfogja Escobart.
Viszont nem lépte át a határt.
Hát, ez kemény volt.
- Egyfolytában csak néztem, és... - Hé!
Velem nem fog megtörténni, velünk nem fog.
Akarod, hogy hazamenjek?
Csak tegyél róla, hogy önmagad legyél, amikor vége!
Három évnyi küzdelem a FARC ellen a dzsungelekben.
Hugo Martinez már régen saját utat választott
és azóta sem tévedett le róla.
Módszeres, kedveli az eljárás követését és a szigorú előírásokat.
Rá tudja venni a feladatra?
Hogy veszel rá egy férfit, hogy elfogadjon egy állást, ami senkinek sem kell?
Félreértés ne essék. Bőven volt bátor férfi az Államrendőrségnél.
De feliratkozni a Keresőosztag vezérének, hogy Carrillót helyettesítsd
ahhoz sokkal több kellett, mint bátorság.
Gaviria nem számíthatott önkéntes jelentkezőre.
Egy bizonyos fajta nyomás kellett, hogy megtalálja a megfelelő jelentkezőt.
Az ott nem az apád?
Az elnök oldalán?
De menő!
Megtiszteltetés bemutatni minden jelenlévőnek
a köztársaság elnökét
Őméltóságát, dr. César Augusto Gaviria Trujillót.
Gratulálok az 1992-es osztálynak!
A közelmúlt eseményei...
szöges ellentétben állnak a mai ceremóniával.
Mindannyian úgy döntöttetek, hogy feláldozzátok személyes érdekeiteket...
és életeteket a nemzet szolgálatához szentelitek.
Nincs magasabb megtiszteltetés
a hazátok szolgálatánál.
- Hogy van, ezredes? - Nagyon jól.
Nagyon élveztem a beszédét, Elnök úr.
Örülök. Magának is szólt.
Nézze, az utóbbi huszonnégy óra alatt a tanácsadóimmal tárgyaltam
a Keresőosztag következő vezetőjét illetően.
Sok nevet említettek.
De szeretném, ha maga lenne, Martinez ezredes.
Megtiszteltetés, Elnök úr, de a karrierem ezen pontján
- bizonyára talál megfelelőbb jelöltet. - Kolumbia véget akar vetni e rémálomnak.
Tudom, hogy maga a megfelelő ember rá.
A nemzet jobb embert érdemel, mint én.
A fia az egyik legjobb volt az akadémián. Kiváló kadét.
Keményen dolgozott. Nagyon büszke vagyok rá.
Az osztály legjobbjait megkérjük arra, hogy csatlakozzanak a Keresőosztaghoz.
A fia boldogan elfogadta.
Csak arra kérem, hogy gondolja meg kérésemet.
Kolumbiáért.
- Carlos! - Tata!
Gyere be, gyere csak! Lássuk!
Menj csak előre!
- El se hiszem. Nézzenek oda! - Lassan a testtel!
Nem akarok ismét orvost látogatni.
- Gyönyörű vagy, Manuela! Nézz ide! - Nézd, hogy lebarnult.
Úgy néz ki, mint egy filmsztár, nem?
Igen, főnök.
- Tom Cruise-ra hasonlít. - Nos...
Nézz rá, Pablo!
El se hiszem, hogy elhoztál Miamiből, hogy így lássam a húgom.
Nem. Csak annyira boldog vagyok, hogy látlak!
Szentséges Isten! Carlos!
Üdv itthon, drágám. Annyira örülök, hogy itthon vagy!
Ma este olyan finomat főzök, amilyet még sose kóstoltatok!
Nos akkor... készen állsz egy sétára?
Hihetetlen, hogy mennyit nőttek a gyerekek, Pablo.
Manuelácska egy hercegnő. Gyönyörű!
Ő irányít mindent erre fele. Én csak a számlákat fizetem.
Hallottam Carrillóról.
Ha még élne az a szemétláda, sokkal több rendőr meghalt volna.
Szívességet tettem a rendőröknek. Hidd el!
Szerinted egyetértene veled a rendőrség?
Senki sem akar háborút, Carlos. Különösen, amikor tudják, veszítenének.
De ez mind a múlt.
Kész vagyok visszatérni az üzlethez. Mindent beleadok.
- Mesélj Miamiről! - Mit mesélhetek, Pablo?
Az igény egyre csak növekszik, a termék pedig egyre csak jön.
A Katedrálisnál történtek nem befolyásolta az üzletet
ahogy az sem, amit tettél.
Hát, az üzlet mindig javulhat, nem?
Az üzlet igen jól ment.
Javarészt az Oroszlán néven ismert fickó miatt.
Medellíni szélhámosként emlékezhettek rá
aki kokain téglákkal tömte meg a zakóját, és Miamibe csempészte.
Nos, Miamiben maradt, és kisajátította a várost.
Ő felelt a csempészethálózatért
ami Pablo kokainját tonnaszámra szállította. Remekül csinálta.
De nem a kokain bejuttatása az Államokba volt a probléma.
A probléma ott volt, hogy mit kezdjenek a sok pénzzel?
Persze, valamennyi az Államokba maradhatott. Ezt tették is a narkók.
Megvásároltak korrupt bankokat, ingatlant, autókereskedést
versenylovakat, műveket – minden elképzelhetőt.
De ha kokain birodalmat vezetsz, sok készpénz kell kéznél.
Nem volt könnyű visszajuttatni a pénzt Kolumbiába.
Hadd mondjam így:
Így néz ki egy tonna kokain.
Na és így néz ki ugyanaz a tonna kokain, amikor pénzre váltod.
Látjátok a problémát?
Oroszlánnak kreatívnak kellett lennie, hogy eljuttassa Pablónak a pénzt.
Az is volt. A szállítmányai óramű pontossággal érkeztek.
De minél jobban belevetette magát a kormánnyal vívott csatába...
annál fontosabbá váltak e szállítmányok.
Pablónak jobban kellett a pénz, mint valaha.
Nélküle baszhatta.
Hozzuk át ide az Oroszlánt.
Szemtől szembe akarok beszélni vele, ahogy régen.
- Jól van. - Új megállapodások kellenek.
Jobbak.
Quica!
Hívd fel Velascót! Mondd meg neki, hogy keresse meg az Oroszlánt!
Carlos és én beszélni akarunk vele az üzletről.
Ideje visszatérni a pénzkereséshez, öcsém.
- Mint a régi szép idők, Pablo. - Pontosan.
Mi a helyzet, Maritza?
Mi történt?
Engem köröz a rendőrség. Golyót akarnak repíteni a fejembe.
Sajnálom, Maritza. Azt hittem, hogy valami jó következik ebből.
Valami jó?
Hadd menjek veled dolgozni!
Nem, Maritza, ez őrültség!
Fel kell vennem.
Adj egy percet!
Mizu?
Hol a picsába vagy, Limón? Azt hiszed, hogy meg tudsz váratni, te szemét?
Közel vagyok, haver.
Mármint, kurva nagy a forgalom, de úton vagyok.
Kurvára nem érdekel, hogy dugó van! Szükség van rád!
El kell vinned magaddal ezt a szart, szóval húzd ide a segged! Azonnal!
Igen, tudom. Nagyon sajnálom! Úton vagyok.
Maritza, mennem kell. Nem tudok most segíteni neked.
Már adtunk neked pénzt. Majd hívlak.
Kitaláljuk, de most nem érek rá.
Jól van, kezdődik!
- Keresőosztag. - Itt Peña.
Itt vagyok Trujillóval a 38. és 24. utcák sarkán. Erősítést kérünk.
Sajnálom, de nincs jogosultságunk járőrt küldeni.
Figyeljük Escobar egyik emberét. Most ment be az épületbe.
Térjenek vissza a bázisra a helyszínnel. Kérünk felhatalmazást Bogotától.
Hogyne.
Jövőhét kedden el is jönnek, kurva anyjukat.
Mikor kellett volna itt lenned, seggfej?
Tudtad, hogy szállítmányod van, mielőtt felszedem Oroszlánt holnap.
Ne legyél pipa, tesó. Csak...
Limón!
Elveszed ezt a kibaszott táskát, és azonnal takarodsz innen! Figyellek!
- Nyugi! - Nyugi?
Ez az utolsó szar húzásod, Limón! Az utolsó!
- Most utoljára várattál meg! - Jaj már, haver...
- Megmondtam! Húzz innen! - Baszki! Az ott Velasco.
A francba. Most mit tegyünk?
Maradunk Velascónál. A másik nem számít.
Hány ember lehet odabent szerinted?
Túl sok kettőnknek, igaz?
Igen. Szarban lennénk.
Kurva életbe! Kéne erősítést hívni, nem?
Kit hívsz?
- Mi folyik itt, Peña? - Elintézem.
Ő Trujillo. Bízhatnak benne.
Végre megtáltosodott!
Előbb próbáljuk ki.
Maguk ketten jönnek?
Jól van akkor. Maguk ketten elől lesznek velem.
Berna és az emberei hátul mennek. Értve?
Csak maradjanak az ablakoktól távol.
- Menjünk akkor. - Mozgás!
- Mindenütt vannak! - Menjünk le!
Hé!
Hova rohansz, te rohadt geci? Mi?
Tessék, Mrs. Escobar.
- Mi ez? - Szállítmány.
- De ki mondta, hogy megvedd? - Én voltam.
Némi ruha.
Hermilda!
Az Isten szerelmére, Hermilda... nem küldheted ki ennyi pénzzel!
- Jaj, Tata! - Tudni fogják, hol vagyunk!
Túl sokat aggódsz.
Befolyásolja a gyerekeket. Azt akarod, hogy Juan Pablo és Manuela aggódjon?
Igazad van.
Amikor Pablo kisfiú volt...
egy nap nagyon dühösen jött haza.
Egy kislány kicsúfolta a cipőjét.
Rongyos volt.
Nem volt pénzünk újat venni neki.
De aznap este a városba mentem, és elloptam egy párat egy boltból.
Másnap, Pablo visszament az iskolába.
A szegénység nem kifogás arra, hogy szegénynek kinézz.
Mindig is elvetted azt, amit akartál, igaz?
Pablo is.
Nagykövet úr
úgy hiszem, hogy az emberek alapvetően két csoportba tartoznak:
akik a reményben bíznak...
és akik a hitre támaszkodnak.
Az utóbbiak rendszert látnak a világban, és ennek szentelik magukat.
Ez lehet vallás, de a rendőri munkát illetően ez módszer.
Feltételezem, hogy a hit oldalán áll.
Így van.
Sok mód van Escobar elfogására.
De ha olyat választunk, ami tovább rongálja a már feszült kapcsolatot
Kolumbia népe és rendőrsége közt –
feszültség, amit sokéves korrupció és visszaélés okozott –
akkor máris veszítettünk.
Akkor is, ha elfogjuk.
Egy a filozófiánk, ezredes.
Nos, majd meglátjuk.
Köszönöm szépen.
- Örülök, hogy összeültünk. - Nagykövet úr
figyel a világ, hogy miképp kezeljük ezt.
Nem fogom engedni, hogy külső érdekek vagy sötét hajlamok megrontsák.
Működött.
Kvittek vagyunk.
Szükségem van egy vízumra, hogy kijuttassam a családomat Medellínből.
Valahova, ahol Pablo nem talál meg.
Nem így működik ez.
Sajnálom.
Akkor meg?
Hogy maradjak biztonságban?
Így fog ez menni mostantól, Peña?
Ne aggódj miatta, jó? Nem fog többé előfordulni.
Nem. Nem aggódom.
Hagyj minket!
Az élet mulatságos, Velasco.
Könnyen lehetett volna ez fordítva.
Én fekszem ott, te és az embereid pedig engem kínoztok.
Hogy megváltozik minden.
Mindketten hűséges katonák vagyunk.
Szolgáljuk a tábornokainkat.
De tudod mit?
Amikor eljön az ideje, hogy eláruld a főnököd...
akkor el fogod árulni.
Semmit nem kaptam Pablóról, asszonyom, de... ennyit feladott.
- Három könyvelőjét. - A címükkel együtt.
Azt is mondta, hogy Pablónak továbbra is nagy hadserege van, és sok pénze.
Igen, de az lófaszt sem jelent adott esetben, nem? El akar ijeszteni.
Vagy, igaz is lehet. Hogy elijesszen.
Ebben rejlik a kulcs.
Ha megfosztjuk a pénzétől, megfosztjuk a hadseregétől is.
Még valami.
Velasco holnap ment volna a repülőtérre, mert
az Oroszlán délután megérkezik Miamiből.
Elnézést, uram. Judy Moncada az.
Ms. Moncada.
Miben segíthetek?
Hogy volt az út? Bizonyára elfáradt.
Induljunk! Szálljon be!
Hol van Velasco?
Itt van.
Üdvözlünk!
- Gilberto Rodríguez Orejuela. - Oroszlán.
Ő a testvérem, Miguel.
Ez az úriember pedig a munkatársunk, Pacho Herrera.
Örvendek a találkozásnak, uraim. Igazán örvendek.
Oroszlán... szólíthatom így?
- Igen, uram. - Igyon egy italt! Lazuljon el!
Azt mondják odaát, hogy szereti a whiskyt.
Nézzék, uraim, ha valamit tettem, amivel megsértettem magukat, vagy...
Hogy mi? Itallal kínálnánk, ha megsértődtünk volna?
Foglaljon helyet!
Mondja csak, Oroszlán!
Szeret gazembernek dolgozni?
Egy...
kettő, három!
Nagyon jó.
Ügyes vagy!
Figyelj a húgodra!
Mi történt?
Főnök...
Most hívott Oroszlán, uram.
Azt monda, hogy Velasco nem jelent meg a reptéren, uram.
Oroszlán beszart ijedtében és elment. Visszarepült Miamibe.
Kibaszott Oroszlán. Kis köcsög, nem de, tesó?
- Hol van Velasco? - Fogalmam sincs, főnök.
Keresd meg nekem!
Azonnal, főnök.
- El se hiszem, hogy főzöl. - Tudod, hogy mindig segítettem anyának.
Aha, persze. Én segítettem, amíg te ettél.
Tudod, nagyon örülök, hogy Pablo idehozott.
De aggódom miattad.
Ne. Nincs min aggódni.
Az Isten szerelmére, Tata!
Az ország össze zsaruja keresi Pablót.
Minden drogcsempész, aki nem medellíni, holtan akarja látni.
Szerinted nincs min aggódni? Ne ámítsd magad!
Ma jó nap van, Carlos.
Együtt van a családom. Te is itt vagy.
Pablo erős férfi. Mindig is annak kellett lennie.
Nincs indok, amiért ez változna.
Remélem, hogy éhes vagy.
Gyere be, épp pakolok.
Engedni fogod, hogy Medellínbe menjek, vagy mi?
Azért fogadtad el a munkát?
Nem kellett volna jelentkezned.
De már nem lehet áthelyezni, mert annyi lenne a karrierednek, igaz?
Persze, viszont most már „a főnök fia” leszek.
Úgy látszik, hogy nem érted, mi folyik itt.
Segíteni akarok az országomon, így elfogadtam.
Gyere ide, mutatok valamit.
Ezt az urnát kaptam, rajta a nevem.
Nézd! Pablo Escobar nevében.
Ez egy gyászjelentés.
Nézd, fiam, pontosan azt fogod tenni, amit mondok.
Teszek róla, hogy ezt túléld. Érted?
Elég gyorsan ürítjük ezt az üveget.
Figyelj, nem fogom lekésni a holnapi repülőt, semmiért sem.
Nem.
Biztos, hogy nem tudsz maradni?
Nem hagyhatom örökké Oliviát a húgommal, Steve.
- Úgy is Medellínben leszel. - Áh.
Tudod, találkoztam a Keresőosztag új vezérével.
- Igen? - Érdekes pasas.
Jó érzésem van róla.
Mielőtt elfelejtem, arra kérnélek, hogy...
ezt odaadd Oliviának.
Jó szerencsét hoz.
Akkor tartsd te meg!
Hiányozni fogsz.
Mostantól
a Keresőosztag szisztematikusabban fog működni.
Mivel sajnos nem hagyatkozhatunk az információra
amit Medellín népe ad nekünk...
körzeti kutatásokat fogunk végrehajtani.
Elhelyezkedünk azokba a negyedekbe
ahol Escobar és a cinkostársai sejthetően vannak
és nekilátunk átkutatni.
Ha nem találjuk, amit keresünk
átdolgozunk bármi értékeset, aztán továbbállunk a következőre.
- Értették? - Igenis, ezredes!
Kibaszott keresőhálózat?
Nem úgy fogták el Abraham Lincoln gyilkosát?
- Változás. - Igen. Régimódi és hétköznapi.
Hát, megpróbáltuk a golyót golyó ellen vele
és látod, milyen vége lett.
Ó, szóval így áll?
Múlthéten ugrottál a helikopterbe Carrillóval
most pedig a változás?
Ne parázz miatta, haver. Mind jobban érezzük majd magunkat, amint
- Escobar a földben van, így vagy úgy. - Nincs más mód, Javi.
A Keresőosztag az egyedüli nagykutya a városban.
Szerinted annak a seggfejnek sikerülhet?
Nem tudom. Lehet, meglep minket.
Jól van.
Legyen ám keresőhálózat.
Mit szedett ki Velascóból?
Egy fikarcnyit sem.
Sokkal szívósabb az a szarházi, mint aminek hittem.
Az az, amire gondolok?
A játékszabályok a következőek:
Csak felfegyverkezett emberek után megyünk. Sicariók.
Nem lesz információ üzletekről, laborokról, vagy szállítmányokról.
Ez nem Judy kisegítéséről szól.
Ez Pablo megöléséről szól.
Nos, akkor...
Pablo megölésére!
Természetesen Peña tudta, hogy az információ, amit Bernának adott
máris gyümölcsöt hozott.
Kolumbiért!
Castañóék és az embereik hatékonyak voltak, ha nem is mindig kifinomultak.
Nem számított.
Nincs hírértéke néhány bérgyilkos halálának
a világ gyilkossági fővárosában.
Nem tudom, hogy Javi tudta-e, hogy mennyire
el fog baszódni a helyzet ezután.
Kövess és fedezz!
Nehéz sajnálni pár drogdíler kinyiffantását, ugye?
Ezek az alakok annyi erőszakot követtek el az évek alatt... oly sok embert öltek meg.
Ideje volt, hogy visszakapják.
De szabadjára engedni felfegyverkezett önbíráskodókat
Medellín utcáin...
Felért azzal, hogy benzint locsolsz egy már megfékezhetetlen tűzre.
Főnök?
Elnézést, hogy zavarom, de valami rossz bonyolódik a városban, uram.
Öt emberünk halott.
Ki volt az?
Nem tudom, főnök. Ha tudnám, megölném a szarházit, aki tette.
Nagyon sajnálom, főnök, de La Quica van a vonalban.
- Mi van Velascóval? - Úgy fest, mint egy háborús zóna, főnök.
Senki sem látta Velascót, és senki sem tudja, hol van. Főnök...
ha valaki elkapta Velascót...
Igen.
Kezdj csomagolni!
Te jössz, csináljuk megint!
Én kicsi kövem, ami papírból van...
mennyit szeretnél enni?
Mutasd meg nagyinak, hogy milyen ügyesen megmostad a kezed!
Jól néz ki!
Elnézést.
Nekiállunk?
Egyetek!
Annyira jó!
Egy kanál?
Nincs kanál, szívem. Villa jó lesz?
Martineznek igaza volt.
Mindenkinek kell egy módszer.
Valami, amibe kapaszkodhatsz, amikor akkora szarban vagy, hogy belefulladsz.
Valami, ami hazavezet, amikor úgy érzed, elveszítetted az utad.
Ha szerencséd van, valaki ad egy módszert, és követed.
Ha nem ad valaki, sajátot keresel.
Pablo ellenségei megtalálták a maga módszerüket.
Elég csúnyát.
Új háborút uszítottak ellene, az árnyakból csaptak le.
Megmutatták, hogy a szülővárosában sem volt biztonságban.
Castañóék nagyon hatékonyak.
De nem valami diszkrétek.
Senki sem tudhatja, hogy közünk van hozzá.
Amint nyilvánvalóvá vált a módszerük...
Elnézést.
...az üzenetük is tiszta volt.
Új játékos lépett a pályára.
Mit van ráírva?
Azok pedig nem szarakodtak.
„A napjaid számláltak, Pablo. Senki sincs biztonságban körülötted.”
Aláírás: „Los Pepes”
Ki a fene Los Pepes?
A feliratot fordította: Lucy K. Melocco