EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Dramatiseringen er inspirert av virkelige hendelser.
Enkelte scener, karakterer, navn, virksomheter, episoder,
steder og hendelser er oppdiktet av dramaturgiske hensyn.
Morn.
Morn, mor.
-Katta di beit meg igjen. -Du stjal blyantene mine.
-Hvorfor krangler dere? -Han stjal blyantene mine!
-Hun lyver. -Slutt å krangle.
-La oss se. -Kom, vennen. Hva er klokka?
-06,40. -Jeg er sent ute igjen.
Husk å spørre broren din om det vi pratet om.
-Fortell at skolen starter i neste uke. -Jeg skal spørre ham.
Jeg må jo kjøpe bøker og alt.
Jeg sa jo jeg skulle spørre ham.
Du har ikke knyttet skolissene. Sånn jeg lærte deg det.
Du tar i hareøret, vi går rundt treet og...?
Den går i hullet.
Litt av et smell.
Truer du en manns familie, finner du ut hva han er laget av.
Pablo Escobar var laget av raseri, hevn og terror.
Siden han ikke kunne gå etter fiendene i Cali direkte,
tok han den lovlige virksomheten deres,
som de ikke kunne gjemme, deres dyrebare apotekkjede.
Han sprengte den i filler, samt alle som sto i nærheten.
Vi snakker om et titalls bomber.
Han skapte fullt kaos i Bogotà og ga myndighetene klar beskjed:
Lot de Los Pepes få fortsette ustraffet, ville de bli neste offer.
STRÅMANN FOR PABLO ESCOBAR OG MEDSKYLDIG I BORTFØRINGER
Men terror avler mer terror,
og Los Pepes svarte på sitt særegne vis.
Vi ga forestillingene deres et navn.
Sett ham der.
Colombiansk folkekunst.
Hit bort.
Det er utrolig, men sant.
Poenget med det hele? Psykopater som sender en melding...
Uansett hvor langt du går...
Se den stygge jævelen.
...går vi ett skritt lenger.
Porten til helvete var offisielt åpnet.
En...to...tre.
Og alle løp som gale for å unnslippe ilden.
Eller klatre inn i den.
Familien er alt jeg bryr meg om.
-Det var du som... -Jeg?!
-Vi bør gå, Tata. -Alt dette er din feil.
Hadde du hørt på Pablo, hadde min bror levd.
Fordi du gjør alt riktig? Hører du på ham?
Du kritiserer ham alltid, tviler på ham, engster deg.
Tata.
Jeg ville aldri sette familien i fare.
Si det, Pablo.
Si at det ikke var min feil.
-Jeg vet det, mor. -Det er ikke min feil. Si det.
Det er ikke din feil. Det vet jeg.
Alt i orden, mor.
Det var ikke din feil.
Se på de smilende fjesene.
Vi ville ikke gjøre deg ukomfortabel.
Så omtenksomt. Var det derfor ingen ringte meg?
Fordi laben tilhører Moncada.
Jeg skulle få beskjed når den var tatt tilbake.
-Vi fikk klar beskjed. -Jeg sier klart fra nå, Carlos.
-Hva skal vi gjøre med det? -All kokainen skal til Cali.
Det er min kokain.
Judy, vi bestemte at ingen kokain skulle smugles i Medellín
før Pablo Escobar er død.
Det er vår strategi. Å kvele ham.
Er det Cali-kartellets strategi?
Å tjene penger mens vi andre sulter?
-Dere vet de ikke er til å stole på. -Ingen av dere er til å stole på.
Vi stoler ikke på noen narkohandlere.
Ikke ta deg nær av det, Carlos.
Vi trenger alle venner.
Skal du ha noe?
Kjør!
Señor?
Gikk det bra?
Går det bra?
-Det er slutt på samarbeidet. -Hva plager deg?
Drap på uskyldige, for eksempel.
Uskyldig eller skyldig er ikke opp til meg.
Sånt tar prestene seg av.
Castaños er verre enn noen gang. Det var ikke planen.
Det funker jo.
Ikke hvis du ikke får info av meg.
Sant å si er jeg på parti med deg.
Jeg liker ikke dette.
Medellín er min by, og jeg holder av den.
Når det gjelder Castaños' metoder...
...er det grunnen til at Pablos folk gjemmer seg som rotter.
Deriblant den kjønnsvorta av en advokat, Fernando Duque.
Våre folk skjøt et helt magasin mot ham på kloss hold.
Tenkt at de faens jævlene ikke traff ham en eneste gang.
Du må hjelpe meg å finne ham.
Han er Pablos talsmann og bindeledd til myndighetene.
Vi vil utrydde den rotta.
Da får vi tak i Pablo og får slutt på galskapen, Peña.
Jeg sa jo det. Du må...
Hva gjør du? Du må ta med passene.
Juliana, de prøver å drepe meg. Vi må vekk herfra.
Det er du som må vekk.
Får jeg treffe Simon, da?
-Hvor er...? Simon! -Stopp, Fernando!
Simon er på skolen.
Dessuten er det ikke din uke. Vær snill og gå.
-Hva skjer? -Står til?
-Ha det, Anda! -Ha det.
Hvor er mor? Hvorfor har du bilen hennes?
Sett deg inn.
Du må kjøre søk på dette navnet.
-Ok. -Finn ham.
Du ser trøtt ut.
Kom inn.
Sett deg, gutt.
Du blir ombeordret...
...til etterretningsenheten som nylig ble opprettet.
Der får du det bra.
Setter du meg på et kontor fordi jeg gjorde én feil?
Var det noe mer?
Mottatt, oberst.
Går det bra, far?
Og du?
-Hvor lenge blir vi her? -Ikke så lenge.
Bare lenge nok til at jeg får ordnet et par ting.
Husker du da vi var i USA?
Dette blir et lignende eventyr.
Har de Disney World der?
Tror ikke det.
Hør på moren og bestemoren deres. Greit?
Jeg har bestilt flere billetter, så ingen vet hvilket fly dere tar.
Jeg pratet med Fernando, og han sa det er helt lovlig.
Dere har full rett til å forlate landet.
-Det er som en vanlig reise. -En vanlig reise?
Tilstå. Angrer du på det?
At du giftet deg med meg?
Ikke et sekund.
Selv om de klarer å skille oss...
...skal de aldri klare å ødelegge oss.
Kjør.
Den lille kaninen.
Jeg skal passe på den.
Få et kyss.
Pablo hadde rett. Myndighetene kunne ikke hindre familien i å dra.
Men dere husker kanskje at han var uvenner med Avianca Airlines.
De sørget for at alle fikk vite
at Escobars familie prøvde å forlate redet.
Vi vet at Escobar kjøpte billetter til familien
på åtte ulike flyvninger fra Bogotá.
Til forskjellige byer, som Barcelona og Toronto.
Vi må forhindre dette.
Vi må holde familien her. Får de forlate Colombia,
mister vi et pressmiddel.
Rent juridisk kan vi ikke hindre dem i å forlate landet.
Men bak kulissene
kan vi hindre familien i å få reise inn.
Holder vi dem i Colombia, vil han være redd for dem.
Da kan han ta kontakt per telefon og begå tabber.
Da vil de være i større fare for å bli offer for Los Pepes.
Hvis familien finner en trygg havn, vet vi ikke hva som kan skje.
Kanskje Escobar overgir seg, kanskje han går til krig.
Familien er et pressmiddel. Det må vi bruke.
Jeg er enig.
Sett en av dine folk på dem for å holde oss underrettet
og finne ut hvor de skal. Og følge etter dem.
-Murphy. -Messina.
Ta med deg passet og dra til Bogotà lufthavn.
Hvor?
Escobars familie prøver å forlate landet. Du må følge etter dem.
-Ja vel. Når? -Nå. Når du ser dem, sjekker du inn.
-Murphy. Hold tett om dette. -Skal bli.
Hvem var det?
Messina.
-Hvor skal du? -Ut.
-Tar du med passet? -Jepp.
-Er det alt jeg får vite? -Jepp.
-Jeg vil gjerne kjøpe noen billetter. -Til hvilken flyvning?
Skal vi se, Madrid, London...
Det er Murphy. Få prate med Messina.
-Messina. -Det er meg. Det er flyet til Frankfurt.
Tyskland. Faen.
Ja, utenriksminister, men dette er ingen tyrkisk daddelbonde
som vil kjøre drosje i Berlin. Dette er Pablo Escobars familie.
Nei, de har ikke begått noen forbrytelser.
På grunn av hendelser i nær fortid
hadde Tyskland blant Europas snilleste innreiseregler.
Hvis du hadde puls, fikk du slippe inn.
Det var muligens bra for menneskeheten,
og så absolutt bra for Escobars familie.
Men ikke for oss.
Sersjant. Menig Hugo Martinez jr. til tjeneste.
Oberstens sønn.
Han sa du hadde teknisk bakgrunn.
Jeg har tatt et par ingeniørkurs.
Jeg bygde en amatørradio hjemme hos foreldrene mine.
Flott. Hva kan du om radiopeiling?
Det grunnleggende.
Greit.
Gjør deg kjent med det. Vi drar ut i morgen.
Bare rolig.
Til forskjell fra Carlos Castaño slår den ikke tilbake.
Hva skjer? Jeg fryser i hjel her ute.
Sånn er Bogotá.
Hva feiler det dere? Hvorfor jobber dere ikke?
Sett i gang. Jeg betaler ikke med sukkertøy.
-Ja vel. -Gi meg telefonen.
Lag bomber, for faen. Trenger dere invitasjon for å jobbe?
Skynd deg. Kom deg i arbeid!
Ingen røyking nær kruttet.
Sjef. Jeg kom nettopp fra flyplassen.
Tata, ungene og moren din er på flyet, sjef.
Takk, Jomfru Maria.
Det er det viktigste. At de er på flyet.
En ting til.
Vi har smadret mange apotek.
Skal vi komme hjem eller...
Nei. Bli der. Vi er ikke ferdig ennå.
Jeg kan trenge dere igjen.
Mottatt, sjef.
Takk, Blackie.
Finn ut...hva klokka er i Tyskland.
Skal bli.
Sjef!
Vi fikk treff på fyren din. For en time siden.
Kredittkort tilhørende Fernando Duque. Brukt to ganger, restauranter.
Her, et par gater unna.
Se på dette. Vi sjekket ham i politiets database.
Han ble anmeldt i morges. Karen din er ettersøkt.
-For hva? -Bortføring og biltyveri.
Anmeldt av ekskona. En blå Volvo.
Han rømmer. Han tar ungen med.
Han er 14 år gammel. Faen.
Peña.
Noe nytt om vår venn?
Funnet ham?
-Peña? -Ikke ennå.
-Messina. -Sjef.
Jeg tror Fernando Duque er på flukt. Han har sønnen med seg.
Er han redd, kan han droppe taushetsplikten og samarbeide.
Det var det jeg tenkte.
Jeg vet kanskje hvor han gjemmer seg.
Hvis han er villig, tror du vi kan få ham ut av landet?
-Hvis han samarbeider, ja. Jeg skal se. -Greit.
-Du, Peña? -Ja.
Hvordan vet du dette?
Informanten min kjenner ei jente han treffer. Ren flaks.
-Sett i gang. -Ja, sjef.
Nå, Peña?
Skal vi ta en øl, eller?
En annen gang.
Ses i morgen.
Greit.
Nei. Hva gjør du, Simon?
La den stå på det. Jeg hører på nyhetene.
Hva gjør vi her?
Jeg sa jo det. Vi skal på tur.
Hva foregår? Hvor er mor?
Simon...ro ned. Jeg har pratet med moren din.
Du har havnet i knipe, ikke sant?
Fordi du jobber for Escobar.
Derfor skjer dette.
Du er advokaten hans.
Hva skal vi gjøre nå?
Jeg har en plan. Ro ned.
Du har ingen plan, far. Du er en drittsekk. En jævla tyv.
Sa du "drittsekk"? "Tyv"?
Jeg er advokat. En god advokat.
Alle pengene familien har, er fordi jeg har vært en god advokat.
-Jeg gjør jobben min. -Jeg vil ringe mor.
Vil du ringe moren din?
Vil du ringe moren din, eller vil du være en mann?
Skal du være ei pyse og ringe moren din? Det er en god idé.
Vi ringer henne og spør hvor pengene til lekene kom fra.
Rommet fullt av leker. Hvor tror du de kom fra?
Du klagde ikke til jul eller på bursdagene,
eller da jeg kjøpte deg motorsykkel.
Men nå klager du. Fine greier! Nå er det slutt.
Det er slutt! Nå når de vil drepe meg, er det slutt.
Om forlatelse...Simon.
Jeg mente ikke det jeg sa.
Tilgi meg.
Alt ordner seg. Tilgi meg.
Var det hjerteinfarkt, eller?
Du besvimte.
Hvor mange sånne tar du?
Jeg har hatt fryktelig hodepine.
Sånne er ikke noe bra.
Du burde ikke fylle kroppen med så mye dritt.
Det er bedre at du tar disse. De er homøopatiske.
Tre dråper under tunga på morgenen og to på kvelden.
Har du vært i Disney World?
Nei.
Det er nydelig.
Veldig velorganisert. Veldig rent.
Hva feiler det meg, Ricardo?
Stress.
Stress er farlig.
Fungerer det med gress?
Jeg har ikke røykt så mye.
Den første som røykte marihuana, var en kinesisk keiser.
Han brente planten fordi han likte lukten.
Men da han inhalerte røyken, så han ei blåskrike.
Fuglen sa at han skulle erobre naboriket.
Det gjorde han.
Greit.
Med deg til døden, don Pablo.
Takk.
Jeg vil gjerne bli her og stå vakt.
Greit. Takk.
Få se, vennen. Fargelegg innenfor strekene.
Sånn, ja.
Mine damer og herrer: Vi deler nå ut innreisekort.
Nå skal vi av.
UD samarbeider ikke. Vi trenger mer tid.
Ikke la dem forlate flyplassen.
-Da er toget gått. -Greit. Vi prates.
Jeg er i USAs narkotikapoliti.
Noen passasjerer på flyet kan ikke få innreise.
Hørt om Pablo Escobar? Kokain? Ikke slipp familiens hans inn.
Med mindre noe er galt med passene eller de har smuglergods,
slipper de inn.
Enn hvis de har med seg mye utenlandsk valuta?
-Hvordan vet du det? -Jeg så det med egne øyne.
Jeg jobber i DEA, har fulgt familien og Escobar
i jævla lang tid. De er i veska.
-I hvilken bagasje? -Den rødbrune veska.
-Kan dere engelsk? -Nei.
Jeg er helt sikker. Den burgunderrøde veska.
Faen heller.
-Hallo. Pablo Escobar? Familia Escobar? -Sì.
-Kan dere engelsk? Tysk? -Nei.
-Hva foregår? -Hva skjer?
Bli med oss.
-Hva foregår? -Kan jeg få igjen passet?
Jeg hadde egentlig ikke sett noen penger i veska.
Det er våre penger.
Men jeg visste at Pablo aldri ville sende kona noe sted
uten et lass med penger.
-De slipper oss ikke inn. -Nei! Det kan de ikke.
De nekter.
De kan ikke...
Hør her, Tata. Det er ulovlig. Bare slapp av.
Slapp av, for...
Gjør det du må for å få oss inn i Tyskland. Jeg må legge på.
Jeg ber deg om ikke å røre meg.
Følg meg.
Kom igjen!
Nei!
Fernando Duque.
Javier Peña.
Tok én dag å finne deg.
Du må skjerpe deg hvis du vil unngå å bli drept.
Vær så snill...få meg vekk herfra.
Få meg ut av Colombia. Vet du hvem jeg arbeidet for?
Vår hjelp er ikke gratis.
Vi krever fullstendig samarbeid.
Far!
Simon, alt i orden.
Bare gå inn igjen. Jeg kommer opp straks.
Det er sønnen min. Han er redd.
Først får vi deg til Holguín. Der er du trygg...
Nei! Vi blir her.
Det fins politifolk overalt som jobber for Los Pepes.
Det er best at dere får oss til USA med det samme.
Jeg skal samarbeide. Dere får alt dere vil ha.
Jeg samarbeider. Bare få oss ut av Colombia.
Avtale?
Gjør som jeg sier.
Først kvitter du deg med bilen til kjerringa di.
Mens myndighetene presset på politisk
for å ha Escobars familie med i spillet,
bedrev Pablo sin helt egen form for diplomati.
Først ringte han den tyske ambassaden i Bogotá.
God dag. Den tyske ambassaden.
Først dreper jeg hver jævla tysker som bor i Colombia.
Så skal jeg bombe Frankfurt og München.
Så truet han med å bombe et par Lufthansa-fly.
Jeg skal stappe bomber opp i ræva på dere, jævla bastarder.
Nazistiske, rasistiske kjønnsvorter. Jeg dreper dere alle. Forstått?
Jeg dreper dere alle!
Så ringte han president Gaviria.
Som ikke kunne svare.
For han satt i telefonen med den tyske ambassadøren.
Så gjorde Pablo noe han aldri hadde gjort før i sitt liv.
Han ringte og ba en politimann om hjelp.
Ikke hvem som helst, men landets øverste polititjenestemann:
Riksadvokat de Greiff.
Du sa en gang at jeg hadde samme rettigheter som alle colombianere.
Jeg går ut fra at det også gjelder familien min, sant?
Myndighetene har ikke gjort noe for å stoppe Los Pepes,
terroristene som har angrepet min familie og drept mine folk.
Er det slik Colombias myndigheter sikrer rettighetene til alle borgere?
Presidenten prøver å hindre familien min å komme til Tyskland,
og du gjør ingenting.
Han vil bruke familien min som lokkemat for Los Pepes,
og du med dine prinsipper gjør ingenting.
Det er mye støy.
Medellín har for mange strøm- og telefonledninger og antenner.
-Sikkert derfor. -Hvor mange treff har du hatt?
Vi har ikke funnet et eneste signal.
Ikke ett?
Ikke ett.
Vi gjør som følger, Morales.
Vi starter begge her. L9,329.
Har det.
Jeg pratet med min politikontakt, og gjett hvem som skjuler advokaten.
Ingen andre enn han jævla Peña. Hva syns dere om det?
Hvem er din kontakt?
Det er uvesentlig. Hovedsaken er at jeg stoler på ham.
Vet du hva det verste er?
Vi kan ikke lenger stole på Peña.
Da må vi gi ham ei kule.
Nei.
Vi kan ikke drepe DEA-agenter.
Hvorfor ikke?
Jeg vil helst mate ham til krokodillene.
Berna, hør her...
Avtal et møte med Peña, akkurat som du pleier.
Vi ordner resten.
Agent Peña.
Jeg tror ikke don Berna kommer i kveld.
Hva er dette?
Bare en vennlig prat.
Du gjør noen veldig skumle typer ganske nervøse.
Da kommer jeg i knipe, for det var jeg som sa de skulle kontakte deg
i utgangspunktet.
Jeg vet ikke hva du vet om det jeg gjør.
Men dette skal du vite:
Jeg tenker på vårt lands langsiktige interesser.
Det er oppgaven min.
I kveld er det å passe på at de riktige folkene
holder seg oppegående når Escobar får kula si.
Gjør Onkel Sam en stor tjeneste.
Ikke gjør det verre.
Disse folkene lar seg lett styre av følelsene sine.
Det kan føre til amatørtabber som å drepe en føderal agent.
De fant advokaten.
Selv uten din hjelp...
VENNLIG HILSEN LOS PEPES
Córdoba kommer seg, vi får ny målvakt.
Leonel Álvarez gjør sin greie og slår pasninger.
Trujillo! Fulgte du etter meg til hotellet?!
Fulgte du meg til hotellet? Sa du det til Berna?
Slipp meg.
Si det, din dritt.
-Slipp! Alt i orden. -Hva er det?
Jeg kommer etter. Alt er i orden.
Hva er det?
Leker du gringo?
Så du hva de gjorde med sønnen?
Hvor mange familier har Pablo Escobar ødelagt? Vet du det?
Du bestemmer ikke hvem som skal leve og dø.
Ikke vær en jævla idiot. Sånn ordner vi det.
Jeg forstår at du prøver å hindre Escobars familie å komme til Tyskland.
La oss gjøre én ting klart:
Hvis du er kommet for å be for dem som ledd i en avtale...
Nei, president.
Jeg kom ikke for å be for dem, men for å be for deg.
For meg? Hvordan da?
Jeg vet at du vil ha Escobar død.
Selv om jeg er uenig, så forstår jeg det.
Men dette...forstår jeg ikke.
Dette er ikke bare galt.
Det plasserer Colombias president på nivå med en dødsskvadron.
Ring den tyske kansleren. Be ham slippe familien inn.
Señora Escobar, beklager, men dere slipper ikke inn i Tyskland.
Jeg kjenner rettighetene mine. Du forstår ikke.
Barna er i fare. Send meg hvor som helst, bare ikke Colombia.
Si at barna er mindreårige. Vi vil bare leve i fred...
Nei. Si at det er alt vi ønsker...
Å leve i fred.
Ta med barna og tingene deres.
Vær så snill.
De hiver oss ut av landet og beholder attpåtil pengene.
Jeg vet det. Jeg går.
Hva er dette? Hvorfor blir vi behandlet sånn?
Dere kan ikke behandle oss som kriminelle.
Kom.
Unnskyld.
Håper du likte Tyskland.
-Hvor mye? -To tusen pesos.
Takk.
Mine damer.
Stopp! Statspolitiet!
-DEA! -Ned!
Rolig. Vi er fra statspolitiet. Bli med oss.
Riksadvokaten ba oss frakte dere i sikkerhet.
Slapp av. Alt ordner seg. Bli med oss. Dere er trygge.
-Bli med oss. -Kom igjen. Kjapt. Kjør!
Hva kan jeg gjøre?
Jeg vil at president-soperen skal få vite hva som skjer
når man tar parti med de jævla Los Pepes.
Jeg vil se blod.
Jeg vil at himmelen skal brenne av krutt.
Jeg vil du skal plassere den største bomba du får tak i,
så nær presidentpalasset som mulig. Forstått?
Som du vil.
Kom, vennen. Vi går.
Vil du ha en? Ja? Hva koster den?
Hundre pesos.
-Her. -Takk.
-Skal vi gå den veien? -Den veien.
Du bør helst bli lege når du blir stor. Dette er veldig dyrt.
Elena! Kom, da!
Hundre kilo C-4.
Like mye som ei F-16-bombe.
Flere titalls ble drept.
Flerfoldige ble skadd... mange av dem barn.
Pablo tok aldri æren for den bomba.
Det trengtes ikke.
Elena?
Elena!
Løft ham forsiktig!