EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Denna serie är inspirerad av verkligheten.
Vissa namn, företag, händelser och platser har fiktionaliserats av dramatiska skäl.
God morgon.
God morgon, mamma.
-Din katt bet mig igen. -Du tog mina pennor.
Du tog mina pennor!
-Hon hittar på. -Sluta bråka.
-Får jag se? -Nu går vi. Vad är klockan?
-06,40. -Gud, jag är sen igen.
Fråga din bror om det där vi pratade om.
-Säg att skolan börjar nästa vecka. -Ja, jag ska fråga.
Jag måste ju köpa böcker.
Jag har ju sagt att jag ska fråga.
Och du har inte knutit skorna. Minns du vad jag lärde dig?
Vi har kaninörat, vi går runt trädet och...?
Och ner i hålet.
Det small högt.
Om man hotar en mans familj får man veta vad han går för.
Pablo Escobar stod för ilska, hämnd och terror.
Han kunde inte ge sig på sina fiender i Cali,
så han angrep deras lagliga verksamhet,
en som de inte kunde dölja, deras älskade apotekskedja.
Och han sprängde dem i bitar, liksom alla som råkade stå i närheten.
Vi pratar om dussintals bomber.
Han satte skräck i Bogotà och Colombias regering i klistret.
Den som ignorerade Los Pepes och deras brott, drabbades snart själv.
LLUIS LODOÑO KIDNAPPARE ÅT PABLO
Men terror föder mer terror
och Los Pepes svarade på sitt eget lilla vis.
Vi hittade på ett namn för deras uppvisningar.
Colombiansk folkkonst.
Där.
Som sagt: Sånt här går inte att hitta på.
Poängen med allt det här? Psykopater som sprider ett budskap:
Hur långt du än går...
Vilken ful jävel.
...så går vi ett steg längre.
Helvetets portar var officiellt öppna.
Ett...två...och tre.
Och alla flydde för att komma undan elden.
Eller ge sig in i den.
Familjen är det enda jag bryr mig om.
-Du är den som... -Jag? Jag, señora? Jag?
-Vi borde inte åka, Tata. -Det här är ditt fel.
Om du hade lyssnat på Pablo så hade min bror levt nu.
Och du själv? Är du så bra på att lyssna på honom?
Du kritiserar honom jämt, ifrågasätter honom, oroar dig.
Tata...
Jag skulle aldrig utsätta den här familjen för fara.
Säg till henne det, Pablo.
Säg att det inte är mitt fel.
-Jag vet, mamma. -Det här är inte mitt fel.
Det är inte ditt fel. Jag vet. Det är inte ditt fel.
Det ordnar sig, mamma.
Det var inte ditt fel.
Titta på alla glada ansikten.
Vi ville inte göra dig illa till mods, Judy.
Så omtänksamt av er. Var det därför som ingen ringde mig?
Det här labbet tillhör ju Moncadas.
Så jag skulle ju få veta när det togs tillbaka.
-Det visste vi inte. -Då talar jag om det nu, Carlos.
-Vad ska vi göra med det där? -Kokainet ska till Cali.
Det är mitt kokain.
Vi har bestämt att inte ett enda kilo kokain ska flyttas i Medellín
förrän Pablo Escobar är död.
Det är vår strategi. Att kväva honom.
Är det Cali-kartellens strategi?
Att tjäna pengar medan vi andra svälter?
-Ni vet att vi inte kan lita på dem. -Nej, och inte på er heller.
Vi litar inte på några knarklangare.
Nu ska vi inte bli personliga, Carlos.
Vi behöver ju vänner.
Vill ni ha något?
Kör!
Señor?
Gick det bra?
-Vi kan inte samarbeta längre. -Varför då?
Dödandet av oskyldiga civila, för det första.
Det är inte jag som avgör vem som är oskyldig.
Det gör väl prästerna?
Bröderna Castaño är värre än någonsin, och det ingick inte i planen.
Men det funkar.
Inte om jag slutar ge dig upplysningar.
För vad det är värt, så står jag på din sida.
Jag gillar inte det som händer.
Medellín är min hemstad, som jag älskar.
Och vad gäller bröderna Castaños metoder...
Det är de metoderna som får Pablos folk att gömma sig som råttor.
Och den där skitadvokaten Fernando Duque.
Våra killar avfyrade ett helt magasin rätt emot honom.
Och de jävlarna träffade honom inte en enda gång.
Du måste hjälpa mig att hitta honom.
Han är Pablos talesman och hans koppling till regeringen.
Vi vill röka ut den råttan.
Då kommer vi åt Pablo och kan sätta stopp för det här vansinnet.
Jag har ju sagt att du måste...
Vad gör du? Du måste hämta passen.
Juliana, de försöker döda mig. Vi måste åka härifrån.
Det är nog du som borde ge dig av.
Får jag träffa Simon, åtminstone?
-Var... Simon! -Sluta, Fernando!
Simon är i skolan.
Och det är inte ens din vecka. Så, snälla... gå.
-Hur är läget? -Hur mår du?
-Hej då, Anda! -Hej då!
Var är mamma? Varför har du hennes bil?
Hoppa in.
Hej. Jag vill att du kollar upp det här namnet. Hitta honom.
Okej? Du ser trött ut.
Kom in.
Sätt dig ner.
Du ska bli förflyttad...
...till underrättelseavdelningen som öppnade för ett par månader sedan.
Det kommer att gå bra.
Ska jag sitta på kontor för att jag gjorde ett misstag?
Var det allt?
Ja, översten.
Hur mår du, pappa?
Hur mår du själv?
-Hur länge ska vi vara där? -Inte så länge.
Bara tills jag har rett ut ett par saker här.
Minns du när vi var i USA?
Det här blir ett äventyr, precis som då.
Har de Disney World där?
Jag tror inte det.
Nu lyssnar ni på mamma och mormor. Okej?
Jag bokade flera flighter så att de inte vet vilket plan ni tar.
Fernando säger att det är helt lagligt.
Ni har all rätt att lämna landet.
-Det är som en vanlig resa. -En vanlig resa?
Säg som det är. Ångrar du det?
Att du gifte dig med mig?
Absolut inte.
De kanske kan skilja oss åt...
...men de kan aldrig knäcka oss.
Åk nu.
Den lilla kaninen.
Jag ska ta hand om honom.
Får jag en puss?
Pablo hade rätt.
Staten kunde inte hindra hans familj från att åka.
Men ni minns säkert att han var impopulär hos Avianca Airlines.
Och de såg till att alla visste att familjen Escobar försökte fly.
Vi vet att Escobar köpte biljetter åt sin familj
på åtta olika flighter från Bogotá,
med destinationer från Barcelona till Toronto.
Herr president, vi måste stoppa dem.
Vi måste ha familjen här. Om de får lämna Colombia
försvårar det jakten på Escobar.
Lagligt sett kan vi inte hindra dem från att lämna landet.
Vi kan förhindra att de blir insläppta vid ankomsten.
Och är de kvar i Colombia är han orolig för deras säkerhet.
Det är troligare att han ringer fler samtal och att han begår misstag.
Eftersom det är troligare att de blir offer för Los Pepes.
Om familjen lyckas gömma sig vet vi inte vad som kan hända.
Escobar kanske kapitulerar, eller så startar han ett krig.
Familjen är vår möjlighet. Vi måste utnyttja den.
Jag håller med.
Någon måste bevaka dem, uppdatera oss,
ta reda på vart de ska, och skugga dem.
-Murphy. -Det är Messina.
Ta med passet. Åk till Bogotá International.
Vart?
Familjen Escobar försöker lämna landet. Följ efter dem.
-Jaha. När då? -Nu. Så fort du ser dem checkar du in.
-Och Murphy. Håll det hemligt. -Ja.
Vem var det?
Messina.
-Vart ska du? -Ut.
-Med passet? -Ja.
-Är det allt jag får veta? -Ja.
-Jag vill köpa biljetter. -Vart då?
Madrid, London...
Det är Murphy. Koppla mig till Messina.
-Messina. -Det är jag. De ska till Frankfurt.
Tyskland. Fan.
Ja, utrikesministern, men det är ingen turkisk dadelodlare
som vill köra taxi i Berlin. Det gäller Pablo Escobars familj.
Nej, de har inte begått några brott.
På grund av händelser i landets förflutna
var Tysklands gränspolitik bland den mest generösa i Europa.
Om man hade en puls så släppte de in en.
Det kanske var bra för mänskligheten,
och det var sannerligen bra för familjen Escobar,
men det var inte bra för oss.
Sergeant. Menig Hugo Martinez Jr.
Överstens son.
Han sa att du har teknisk bakgrund.
Jag tog några teknikkurser, señor.
Och jag byggde en radio i mina föräldrars hus.
Bra. Vad vet du om radiopejling?
Grunderna, señor.
Grunderna.
Okej.
Sätt dig in i det. Vi börjar i morgon eftermiddag.
Och var inte orolig.
Till skillnad från Carlos Castaño så hämnas inte den här.
Vad gör ni? Jag fryser ihjäl här ute.
Det är Bogotá, vad väntar du dig?
Vad fan är det med er? Varför jobbar ni inte?
Sätt i gång. Jag betalar inte med karameller.
-Okej. -Ge mig telefonen.
Gör i ordning bomberna. Sätt lite fart, för fan.
Skynda dig! Börja jobba, du med!
Och rök inte i närheten av krutet.
Chefen, jag kom precis tillbaka från flygplatsen.
Señora Tata, barnen och er mor är ombord på planet.
Tack gode Gud.
Det är huvudsaken. De är på väg.
En sak till.
Vi totalförstörde de där jävla apoteken. Ska vi komma hem eller...?
Nej, stanna kvar. Vi är inte klara än.
Jag kan behöva dig igen.
Det är uppfattat, chefen.
Tack, Blackie.
Ta reda på vad klockan är i Tyskland.
Visst.
Chefen!
Det här kom för en timme sedan.
Ett kreditkort som tillhör Fernando Duque har använts två gånger på restauranger.
Här och här, ett par gator bort.
Titta här. Jag kollade honom i polisens databas.
En anmälan i morse. Han är efterlyst.
-För vadå? -Kidnappning och bilstöld.
Anmält av hans exfru. En blå Volvo.
Han flyr, och han tar med sig sonen.
Han är 14 år.
Peña.
Har du hört något om vår vän?
Har du hittat honom?
-Peña? -Inte än.
-Messina. -Chefen.
Jag tror att Fernando Duque är på rymmen. Han har sin son med sig.
Om han är så rädd kanske han är villig att samarbeta.
Det tänkte jag med. Jag...
Jag kanske vet var han gömmer sig.
Om han ställer upp, kan vi få ut honom ur landet?
-Om han samarbetar, ja. Kolla upp det. -Okej.
-Och Peña... -Ja.
Hur kom det här fram?
Min informant träffar en tjej då och då. Jag fick veta det här av en slump.
-Sätt i gång. -Ja, chefen.
Läget, Peña?
Ska vi ta en öl?
En annan dag.
Vi ses i morgon.
Okej.
Nej, vad gör du? Byt inte kanal. Jag tittar på nyheterna.
Vad gör vi här?
Jag sa ju det, vi ska ut och resa.
Vad händer? Var är mamma?
Simon, lugna dig. Jag har redan pratat med din mor.
Du har gjort något dumt, va?
Det är för att du jobbar åt Pablo Escobar.
Det är därför.
Du är hans advokat.
Vad ska vi göra nu?
Jag har en plan. Lugna dig.
Du har ingen plan, pappa. Du är ett svin. En jävla tjuv.
Sa du "svin"? "Tjuv"?
Jag är advokat. En bra advokat.
Alla pengar vi har, har vi för att jag är en bra advokat.
-Jag gör mitt jobb. -Jag vill ringa mamma.
Vill du ringa mamma?
Eller vill du bete dig som en man?
Ska du vara en fjolla och ringa din mamma? Vilken bra idé.
Berätta var alla pengarna till dina leksaker kommer ifrån.
Alla dina leksaker. Var tror du att de kommer ifrån?
Du klagade inte i julas, eller när du fyllde år eller när du fick en moped!
Men nu klagar du. Det är över.
Nu när de tänker döda mig är det över.
Förlåt att jag sa så där.
Förlåt mig.
Allt kommer att ordna sig. Förlåt mig.
Var det en hjärtattack?
Du svimmade.
Hur många piller tar du?
Jag hade en fruktansvärd huvudvärk.
De är inte bra, Pablo.
Du ska inte stoppa i dig så mycket skit.
Ta de här dropparna i stället. Det är homeopatisk medicin.
Tre droppar under tungan på morgonen och två på kvällen.
Har du varit på Disney World?
Nej.
Det är fint.
Välorganiserat. Väldigt rent.
Vad är det för fel på mig, Ricardo?
Stress.
Stress är farligt.
Funkar det med gräset?
Jag har inte rökt så mycket.
Den förste mannen som rökte marijuana var en kinesisk kejsare.
Han brände bladen för att han gillade doften.
Men när han andades in röken såg han en blåskrika.
Och fågeln sa åt honom att erövra grannländerna.
Och det gjorde han.
Okej.
Jag är dig trogen in i döden, don Pablo.
Tack.
Jag stannar gärna och står vakt.
Visst. Tack.
Får jag se? Måla innanför linjerna.
Så där.
Får jag be om er uppmärksamhet. Vi ska strax dela ut landningskort.
Nu är vi framme.
Utrikesministeriet samarbetar inte.
Låt dem inte lämna flygplatsen.
-Gör de det, är det över. -Okej. Vi hörs.
Narkotikapolisen, USA.
Några passagerare bör inte släppas in i landet.
Känner ni till Pablo Escobar? Kokain? Det är hans familj. Släpp inte in dem.
Om de inte har falska pass eller smuggelgods
så får de komma in i Tyskland.
Och om de har med sig stora mängder utländsk valuta?
-Hur kan ni veta det? -Jag såg det med mina egna ögon.
Jag arbetar åt DEA och jag har spårat Escobar länge.
De ligger i den där väskan.
-I vilken väska? -Den vinröda väskan!
-Talar ni engelska? -Nej.
Jag är 100 procent säker. Den vinröda väskan.
Helvete...
-Hej. Pablo Escobar? Familjen Escobar? -Ja.
-Talar ni engelska? Tyska? -Nej.
Vad vill ni?
Följ med oss.
-Vad händer? -Ge mig passet.
Om jag ska vara ärlig så hade jag inte sett några pengar i väskan.
De är våra.
Men Pablo skulle aldrig låta sin fru resa bort utan mycket pengar.
-De vägrar släppa in oss. -Nej! De kan inte göra så.
-Så är det. -De kan inte...
Lyssna, Tata. Det är olagligt. Det är olagligt. Oroa dig inte.
Oroa dig inte...
Gör vad du kan för att få in oss. Jag måste lägga på.
Rör mig inte!
-Kom nu. -Släpp mig!
Nej, nej, nej!
Fernando Duque.
Javier Peña.
Det tog mig en dag att hitta dig.
Om du inte vill bli dödad måste du bli lite smartare.
Snälla, hjälp mig att komma härifrån.
Jag vill lämna Colombia. Vet du vem jag jobbade åt?
Vår hjälp är inte gratis.
Vi behöver fullt samarbete.
Pappa!
Simon, lugna dig.
Lugna dig. Gå in igen. Jag kommer upp snart.
Det är min son. Han är... Han är rädd.
Först tar vi er till Holguín...
Nej, nej, nej! Vi stannar här.
Det finns poliser som jobbar åt Los Pepes överallt.
Det vore bättre om vi fick komma till USA direkt.
Jag lovar att samarbeta med er.
Snälla, hjälp oss att lämna Colombia.
Är det dina villkor?
Då måste du göra som jag säger. Börja med att gömma din frus bil.
Medan polisen utövade all politisk påtryckning de kunde
för att hålla kvar Escobars familj,
tillämpade Pablo sin egen speciella form av diplomati.
Först ringde han tyska ambassaden i Bogotá.
Hallå. Tyska ambassaden.
Först ska jag döda varenda tyskjävel i hela Colombia,
sedan ska jag bomba Frankfurt...
Sedan hotade han att bomba ett par Lufthansa-plan.
Jag ska köra upp bomber i röven på er, era jävla svin.
Nazister, rasister. Jag ska döda er alltihop. Hör du det?
Jag ska döda er allihop!
Sedan ringde han president Gaviria.
Som inte kunde ta samtalet.
För han satt redan i telefon med den tyska ambassadören.
Sedan gjorde Pablo något som han aldrig hade gjort förut.
Han ringde en polis, och han bad om hjälp.
Inte vilken polis som helst, utan den högst uppsatte i landet:
Justitieminister De Greiff.
En gång sa ni att jag hade samma rättigheter som alla andra medborgare.
Gäller det även min familj?
Regeringen har inte gjort något för att stoppa Los Pepes,
de där terroristerna som har angripit min familj och mördat mina kollegor.
Är det så som staten garanterar sina medborgares rättigheter?
Presidenten tänker hindra min familj från att komma in i Tyskland,
och ni gör inget åt saken.
Han vill dingla min familj framför Los Pepes med mina barn som lockbete,
och ni som kallar er principfast gör ingenting åt det.
Det är mycket störningar.
Ja. Medellín har för många elledningar, telefonledningar, antenner.
-Det är därför. -Hur ofta lyckas ni?
-Vi har inte lokaliserat någon signal än. -Inte en enda?
Inte en enda.
Så här ska vi göra, Morales.
Vi börjar här: L9,329.
Där har vi den.
Jag pratade med min poliskontakt, och gissa vem som gömmer advokaten?
Den där jävla Peña. Vad tycker ni om det?
Vem är din kontakt?
Det är oviktigt. Huvudsaken är att jag litar på honom.
Och vet ni vad det värsta är?
Vi kan inte lita på Peña längre.
Då måste vi döda honom.
Nej.
-Vi kan inte döda DEA-agenter. -Varför inte?
Jag skulle slänga honom åt krokodilerna.
Berna, hör på...
Ordna ett möte med Peña, precis som vanligt.
Vi tar hand om resten.
Agent Peña.
Jag tror inte att don Berna kommer i kväll.
-Vad är det här? -Bara ett vänskapligt samtal.
Du gör en del otäcka personer väldigt nervösa, Javier.
Det är jobbigt för mig, för det var jag som rekommenderade dig från början.
Jag vet inte om du känner till vad jag sysslar med,
men så här är det:
Jag tänker på vårt lands långsiktiga intressen.
Det är min melodi.
Jag sitter här i kväll för att se till att rätt personer
lever när Escobar dödas.
Så gör Uncle Sam en tjänst.
Kom inte i vägen för det.
Folk här grundar sina beslut på känslor.
Vilket kan leda till dumheter, som att döda en federal polis.
De hittade advokaten.
Utan din hjälp, så...
HÄLSNINGAR FRÅN LOS PEPES
Córdoba skärper sig, och då har vi en målvakt igen.
Leonel Álvarez kan göra sin grej och passa bollen.
Trujillo! Följde du efter mig till hotellet?
Har du följt efter mig? Har du pratat med Berna?
-Släpp mig. -Svara, din skithög.
-Vad är problemet? -Jag kommer ikapp er. Allt är okej.
Vad har hänt?
Spelar du amerikan?
Såg du vad de gjorde med hans son?
Hur många familjer har Pablo Escobar förstört?
Du avgör inte vem som lever och vem som dör.
Var inte dum. Det är så det går till här.
Jag har hört att ni försöker hindra
Escobars familj från att komma in i Tyskland.
Om ni tänker vädja för deras skull för att kunna förhandla...
Nej, herr president.
Jag tänker inte vädja för deras skull, utan för er skull.
För min? Varför då?
Jag vet att ni vill se Escobar död.
Och även om jag inte håller med, så jag förstår jag det.
Men det här... Det här förstår jag inte.
Det är inte bara fel.
Det sänker er, Colombias president, till samma nivå som en dödspatrull.
Ring den tyska förbundskanslern och säg åt honom att släppa in dem.
Señora Escobar, ni får tyvärr inte komma in i Tyskland.
Jag känner till mina rättigheter.
Mina barn är i fara. Skicka mig vart som helst, utom till Colombia.
Tala om att barnen är minderåriga. Vi vill bara ha lugn och ro...
Nej. Säg att det är det enda vi vill.
Att ha lugn och ro.
Hämta barnen och era saker.
Snälla.
De slänger ut oss. Dessutom behåller de pengarna.
Jag vet, jag ska gå.
Vad är det här? Varför behandlar ni oss så här?
Behandla oss inte som brottslingar.
Kom.
Ursäkta.
Jag hoppas att du hade det trevligt i Tyskland.
-Vad kostar den? -2 000 peso.
Tack.
Mina damer.
Stå still! Polisen!
-DEA! -Lägg er ner!
Vi är från polisen.
Justitieministern bad oss placera er i skyddshäkte.
Allt kommer att ordna sig. Följ med oss.
-Följ med här. -Kom. Skynda er!
Ja, chefen.
Jag vill att presidenten ska få veta vad som händer
när man är på Los Pepes sida.
Jag vill se blod.
Jag vill se himlen brinna med krut.
Jag vill att ni ska placera den största bomben ni har
så nära presidentpalatset som möjligt. Är det uppfattat?
Som ni vill, chefen.
Älskling, kom nu.
Vill du ha en sådan? Vad kostar den?
100 peso.
-Var så god. -Tack.
-Ska vi gå ditåt? -Ja.
Bäst att du blir läkare när du blir stor. Det här är dyrt.
Elena! Elena! Kom!
100 kg C-4.
Lika mycket som en bomb på en F-16.
Flera dussin blev dödade.
Ett tjugotal skadade. Många var barn.
Pablo tog aldrig på sig ansvaret för bomben.
Det behövdes inte.
Elena?
Elena!
Lyft upp honom försiktigt!