ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ.
ДЕЯКІ ПОДІЇ Й ПЕРСОНАЖІ ВИГАДАНІ З ХУДОЖНЬОЮ МЕТОЮ.
Доброго ранку.
Доброго ранку, мамо.
-Твій кіт мене вкусив. -Ти вкрав мої олівці.
-Чого сваритеся? -Він украв мої олівці.
-Неправда. -Не сваріться.
-Покажи. -Їдьмо. Котра година?
-06:40. -Я знову запізнююся.
Спитай брата про те, що ми обговорювали.
-Школа почнеться наступного тижня. -Так, я спитаю.
Ще треба купити підручники й таке інше.
Я ж сказав, що спитаю, кохана.
А ти й досі не зав'язала шнурки?
Як я тебе вчив?
Робимо кроляче вушко, біжимо навколо дерева і…
І ховаємося в норі.
Який гучний звук.
Почни погрожувати рідним людини — і дізнаєшся, на що вона здатна.
Пабло Ескобар був сповнений гніву, прагнув помсти й терору.
Він не мав змоги дістатися до ворогів із Калі,
тому вирішив відігратися на законному бізнесі,
який вони не могли приховати: на мережі аптек.
Він підривав їх до біса разом з тими, кому не пощастило бути поруч.
Вибухали десятки бомб.
Уся Богота була перелякана, а уряд Колумбії отримав попередження.
Не помічатимете далі Лос Пепес та їхні злочини — і будете наступні.
ЛУЇС ЛОНДОНЬЙО ВАЙТ ВИКРАДАЧ ПРИБІЧНИКІВ ПАБЛО ЕСКОБАРА
Але терор породжує терор,
і Лос Пепес відповідали у своєму стилі.
Ми придумали назву їхнім виставкам.
-Посади там. -Колумбійська народна творчість.
Сюди.
Я ж кажу: такого не вигадаєш.
Але навіщо це все? Психопати казали…
Хоч як далеко ви зайдете…
Поглянь на цю потвору.
…ми зайдемо на крок далі.
Ворота пекла були офіційно відчинені.
Один… два… і три.
І всі намагалися вибратися з вогню.
Або забратися в нього.
Для мене найважливіше – наша сім'я.
-А ось ти… -Я, сеньйоро? Я?
-Не треба нам їхати, Тата. -Це ви винні.
Якби ви слухали Пабло, мій брат був би живий.
А ти завжди це робиш? Ти його слухаєш?
Ти завжди його критикуєш,
не віриш йому, боїшся.
Тата.
Я ніколи б не наразила нашу сім'ю на небезпеку.
Скажи їй, Пабло.
Скажи, що це не моя провина, Пабло.
-Я знаю, мамо. -Я невинна. Скажи їй, Пабло.
Це не твоя провина, мамо. Я знаю. Ти невинна.
Усе гаразд, мамо.
Ти невинна.
Гляньте, як вони усміхаються.
Ми не хотіли тебе тривожити, Джуді.
Які ви дбайливі. Це тому ніхто мені не подзвонив?
Ця лабораторія належить сім'ї Монкада.
Ви повинні були повідомити мені, коли захопили її.
-Нам цього не пояснили. -А я зараз пояснюю, Карлосе.
-Що робитимемо з усім цим? -Кокаїн відправимо до Калі.
Це мій кокаїн.
Джуді, ми вирішили, що до Медельїна не потрапить ані кілограма кокаїну,
поки Пабло Ескобар не помре.
Така в нас стратегія. Задушити його.
Це така стратегія картелю Калі?
Заробляти гроші, поки всі інші голодують?
-Ви ж знаєте, що їм не можна вірити. -Ні їм, ні будь кому з вас.
Ми не віримо нікому з наркоділків.
Не варто переходити на особистості, Карлосе. Добре?
Нам усім потрібні друзі.
Бананів, сеньйоре?
Їдь, їдь!
Сеньйоре?
З вами все гаразд?
Усе добре?
-Ми більше не працюємо разом. -Що тобі не подобається?
Наприклад, убивство невинних людей.
Винні вони чи ні, не мені вирішувати.
Це робота священників.
Кастаньйо збожеволіли, наш план був не такий.
Але він працює.
Поки я даю інформацію.
Хай там що, я на твоєму боці.
Я не в захваті від цих подій.
Медельїн — моє рідне місто, я його люблю.
А щодо методів Кастаньйо…
Завдяки цим методам
люди Пабло ховаються, як щури.
Включаючи того смердючого юриста Фернандо Дуке.
Наші люди випустили в нього цілу обойму впритул.
Уявляєш, ці йолопи жодного разу не влучили.
Допоможи мені знайти його.
Він рупор Пабло та його зв'язок з урядом.
Треба знищити цього щура.
Тоді ми зможемо дістатися до Пабло
й покінчити з цим божевіллям, Пенья.
Я ж казав! Ти повинна…
Що ти робиш? Ти повинна була принести паспорти.
Джуліано, мене хочуть убити. Нам треба негайно поїхати звідси.
По-моєму, поїхати треба тільки тобі.
Можна хоча б побачити Симона?
-Де… Симоне! -Годі, Фернандо!
Симон у школі.
До того ж це не твій тиждень. Тож прошу, йди звідси.
-О, привіт. -Як ти?
-Бувай, Анда! -Бувай.
Де мама? Чому ти на її машині?
Сідай.
Слухай, треба пробити це ім'я.
-Добре. -Знайди його.
ФЕРНАНДО ДУКЕ
Що з тобою? Ти якийсь утомлений.
Заходь.
Заходь, сину. Сідай.
Отже, тебе переводять.
Служитимеш у розвідвідділі, створеному кілька місяців тому.
Там добре.
Я працюватиму в кабінеті через помилку?
Щось іще?
Ні, полковнику.
Як ти, тату?
А ти як?
-Ми довго там пробудемо? -Недовго.
Поки я не владнаю деякі справи.
Пам'ятаєш, як ми їздили у Сполучені Штати?
Це буде така сама пригода.
Там буде «Дісней Ворлд»?
Не думаю.
Слухайтеся маму й бабусю. Ясно?
Я забронював квитки на кілька рейсів, ніхто не знатиме, яким ви полетите.
Я спитав Фернандо, він сказав, що все законно.
Ви маєте повне право виїхати з країни.
-Це звичайна подорож. -Звичайна подорож?
Зізнайся. Ти про це шкодуєш?
Що вийшла за мене?
Ні на мить.
Нас можуть розлучити…
але ніколи не зможуть знищити.
Їдьте.
Маленький кролик.
Я про нього подбаю, добре?
Поцілуй мене.
Пабло мав рацію. Уряд не міг не випустити його сім'ю з країни.
Але пам'ятаєте, раніше в нього був конфлікт з авіалініями «Авіанка»?
А вони всім повідомили,
що сім'я Ескобара хоче вилетіти з клітки.
Ми знаємо, що Ескобар купив для сім'ї квитки
на вісім різних рейсів з Боготи.
Пункти призначення — від Барселони до Торонто.
Містере президент, треба запобігти цьому.
Сім'я має лишатися у грі. Якщо вони вилетять з Колумбії,
ми втратимо перевагу.
За законом ми не можемо завадити їм покинути країну.
Можна вжити неофіційних заходів, щоб їх не прийняли у країні прибуття.
Якщо вони будуть у Колумбії, Пабло хвилюватиметься за їхню безпеку.
Телефонуватиме їм і, можливо…
наробить помилок.
Бо вони цілком можуть стати жертвами Лос Пепес.
Містере президент, якщо його рідні втечуть, хтозна, що буде далі.
Може, Ескобар здасться, може, почне війну.
Сім'я — важіль тиску. Треба його застосувати.
Я згоден.
Хай хтось із ваших людей стежить за ними,
дізнається, куди вони летять, і летить з ними.
-Мерфі. -Це Мессіна.
Беріть паспорт та їдьте в аеропорт Боготи.
Куди?
Сім'я Ескобара тікає з країни. Слідуйте за ними.
-Так. Коли? -Зараз. Коли побачите їх, повідомте.
-І, Мерфі, тримайте язика за зубами. -Так, мем.
Хто це був?
Мессіна.
-Куди їдеш? -Покататися.
-Із паспортом? -Так.
-Більше нічого не скажеш? -Ні.
-Квитки, будь ласка. -На який рейс, сер?
Зараз. Мадрид, Лондон…
Це Мерфі. Покличте Мессіну.
-Мессіна. -Це я. Вони летять у Франкфурт.
Німеччина. Чорт.
Так, міністре, але йдеться не про турка-фермера,
який хоче водити таксі в Берліні. Це сім'я Пабло Ескобара.
Ні. Ні, вони не скоїли ніякого злочину.
Через події недалекого минулого
Німеччина мала одні з найм'якших у Європі умови для еміграції.
Туди без проблем пускали будь-кого.
Мабуть, це було добре для людства,
і, звісно, добре для Ескобарів.
А для нас це було дуже погано.
Сержанте, рядовий Г'юґо Мартінес-молодший прибув на службу.
Син полковника.
Він каже, ти знаєшся на техніці.
Я прослухав кілька інженерних курсів.
І змайстрував радіопередавач у домі батьків.
Добре. Що ти знаєш про пеленгатори?
Маю загальне уявлення.
Загальне уявлення.
Добре.
Ознайомся. Завтра після обіду поїдемо працювати.
І не бійся.
На відміну від Карлоса Кастаньйо, апаратура тебе не вб'є.
Чому так довго? Я ледь не помер від холоду.
Це ж Богота. Ясна річ.
Що з вами? Чому не працюєте?
До роботи. Я вам не цукерками плачу.
-Добре. -Дай мені телефон.
Збирайте кляті бомби. Тобі потрібне запрошення?
Хлопче, ти теж працюй!
І не куріть біля пороху.
Алло, босе. Я щойно з аеропорту.
Сеньйора Тата, діти й ваша мати сіли на літак, босе.
Дякувати Діві Марії.
Це найголовніше. Вони вже летять.
І ще одне.
Ми як слід ударили по клятих аптеках.
Скажіть: нам повертатися додому чи…
Ні. Будьте там. Ми ще не закінчили.
-Ви ще знадобитеся мені. -Угу.
Зрозумів, босе.
Дякую, Блекі.
З'ясуй, котра… Котра година в Німеччині?
Зараз, босе.
Босе!
Той чоловік показався годину тому.
Кредиткою на ім'я Фернандо Дуке розплатилися в ресторанах.
Тут і тут, за кілька кварталів.
І дивися. Я пробив його по базі НПК.
Уранці на нього подали заяву. Він у розшуку.
-За що? -Викрадення машини й людини.
Подала колишня дружина. Викрав синє «Вольво».
Він хоче втекти й забрати сина.
Йому 14 років. Чорт.
Пенья.
Є новини про нашого друга?
Ви його знайшли?
-Пенья? -Поки що ні.
-Мессіна. -Алло, бос.
Думаю, Фернандо Дуке втік. І захопив сина.
Якщо він наляканий, то, може, готовий співпрацювати.
Я теж так думаю. Я…
Можливо, я знаю, де він.
Якщо він нам допоможе, ми вивеземо його з країни?
-Якщо співпрацюватиме, спробуємо. -Ясно.
-І, Пенья. -Так.
Як ви дізналися?
Мій інформатор знає його коханку. Мені пощастило.
-Так. Працюйте. -Так, бос.
Ну що, Пенья?
Ходімо на пиво?
Іншим разом брате.
Побачимося завтра.
Гаразд.
Ні. Що ти робиш, Симоне?
Не перемикай. Я слухаю новини.
Що ми тут робимо?
Я ж сказав. Ми поїхали у подорож.
А що сталося? Де мама?
Симоне, заспокойся. З мамою я вже поговорив.
У тебе проблеми, так?
Ти працюєш на Ескобара.
От у чому річ.
Ти його адвокат.
Що нам тепер робити?
У мене є план. Заспокойся.
Немає в тебе плану, тату. Ти сучий син і клятий злодій.
Ти сказав: «Сучий син, злодій»?
Я адвокат. Я добрий адвокат.
Наша сім'я має стільки грошей, тому що я добрий адвокат.
-Я виконую свої обов'язки. -Я хочу подзвонити мамі.
Хочеш подзвонити мамі?
Хочеш подзвонити мамі чи поводитись як чоловік?
Будеш боягузом і подзвониш мамі? Чудова думка.
Подзвонимо, хай скаже, звідки бралися гроші на твої іграшки.
У тебе повна кімната іграшок. По-твоєму, звідки вони взялися?
Ти не скаржився на Різдво чи день народження,
чи коли я купив тобі мотоцикл.
А тепер скаржишся. Чудово. Та це кінець.
Кінець! Мене вб'ють, і грошей не буде.
Вибач, Симоне.
Я не хотів цього казати.
Вибач мені.
Усе буде добре. Вибач мені.
У мене був інфаркт чи що?
Ви знепритомніли, Пабло.
Скільки пігулок ви прийняли?
У мене страшенно боліла голова.
Вони вам шкодять, Пабло.
Не треба пхати в себе стільки гидоти.
Краще пийте ці краплі. Вони гомеопатичні.
Три краплини під язик щоранку і дві щовечора.
Ти був у «Дісней Ворлді»?
Не був.
Там гарно.
Усе організовано. Дуже чисто.
Що зі мною, Рікардо?
Стрес.
Стрес шкідливий.
Трава допомагає?
Я небагато курив.
Китайський імператор перший почав курити марихуану.
Він підпалив рослину, бо йому подобався запах.
Та коли він вдихнув дим, то побачив блакитну сойку.
Пташка наказала йому завоювати сусідні імперії.
Він так і зробив.
Ясно.
Я з вами до смерті, доне Пабло.
Дякую.
Я хотів би лишитися й наглянути за вами.
Добре, дякую.
Дивися, доню. Зафарбуй всередині цих ліній.
Отак.
Увага, пані та панове,
зараз ми роздамо імміграційні картки.
Прилетіли.
МЗС не допомагає. Треба більше часу.
Хай вони не залишають аеропорт.
-Інакше це кінець. -Ясно. До зв'язку.
Сер, я з УБН Сполучених Штатів.
На цьому рейсі пасажири, яких не можна впускати.
Чули про Пабло Ескобара? Кокаїн? Там його сім'я. Не впускайте їх.
Якщо в них немає проблем із паспортами чи якоїсь контрабанди,
в'їзд дозволений.
А якщо вони перевозять велику суму іноземної валюти?
-Звідки ви знаєте? -Бачив на власні очі.
Я з УБН, я летів із цією сім'єю. Я стежу за Ескобаром
уже дуже давно. Гроші в сумці.
-У якій сумці? -У бордовій.
-Говорите німецькою? -Вибачте?
-Говорите англійською? -Ні.
Я впевнений на сто відсотків. Бордова сумка.
Чорт забирай.
-Вітаю. Пабло Ескобар? Сім'я Ескобар? -Так.
-Говорите англійською? Німецькою? -Ні.
Ходімо зі мною.
-Що таке? -Що сталося?
Ходімо з нами.
-Що сталося? -Віддайте паспорт.
Чесно кажучи, я не бачив грошей у сумці.
Це наші гроші.
Але я знав, що Пабло нікуди б не відпустив дружину
без солідних кишенькових.
-Пабло, нас не пускають. -Ні! Вони не можуть.
-Саме це вони й роблять. -Вони не…
Слухай, Тата, це незаконно. Не бійся.
Не бійся, бо…
Зроби все, щоб нас пустили до Німеччини. Більше я говорити не можу.
Не чіпайте мене!
-Ходімо зі мною. -Відпустіть!
ГОТЕЛЬ «ЕСТРЕЛА»
Ні, ні!
Фернандо Дуке.
Хав'єр Пенья.
Я знайшов тебе за день.
Якщо не хочеш, щоб тебе вбили, ховайся краще.
Будь ласка, вивезіть мене звідси.
Вивезіть мене з Колумбії. Знаєте, на кого я працюю? Працював?
Ну, наша допомога не безкоштовна.
Нам потрібна повна співпраця.
Тату!
Симоне, все добре.
Усе гаразд. Іди назад. Я скоро повернуся.
Це мій син. Він… Він наляканий.
Спершу поїдемо в Ольґін. Там безпечно.
Ні, ні. Ми залишимося тут.
Багато хто з поліцейських працює на Лос Пепес.
Краще вивезіть нас одразу до Сполучених Штатів.
Я співпрацюватиму. Розкажу все, що треба.
Я співпрацюватиму. Прошу, вивезіть нас із Колумбії.
Домовилися?
Роби все, як я кажу.
Спочатку сховай машину дружини.
Поки влада застосовувала весь можливий політичний тиск,
щоб не втратити сім'ю Ескобара,
Пабло практикував власну дипломатію.
Спершу подзвонив у посольство Німеччини у Боготі.
Алло, посольство Німеччини.
Спочатку я вб'ю
всіх німецьких вилупків, які живуть у Колумбії.
Потім влаштую вибухи у Франкфурті, Мюнхені…
Далі погрожував підірвати кілька літаків «Люфтганзи».
Я запхаю бомби вам у дупи, кляті вилупки.
Нацистські расистські покидьки. Я всіх вас повбиваю. Чув?
Я всіх вас повбиваю!
Потім набрав президента Ґавірію.
Він не зміг відповісти,
бо якраз говорив по телефону з послом Німеччини.
Після цього Пабло зробив те, чого ніколи в житті не робив.
Попросив допомоги в поліцейського.
І не простого поліцейського, а головного в країні,
генерального прокурора де Ґрейффа.
Колись ви сказали,
що я маю такі ж права, як і кожен громадянин Колумбії.
Це стосується й моєї сім'ї, правда?
Уряд нічого не зробив, щоб зупинити Лос Пепес,
терористів, які напали на мою сім'ю і вбили моїх помічників.
Це так уряд Колумбії захищає права своїх громадян?
Президент перешкоджає моїй сім'ї в'їхати до Німеччини,
а ви нічого не робите.
Він хоче віддати моїх рідних Лос Пепес, використати дітей як приманку,
а ви нічого не робите, хоча й називаєте себе людиною принципу.
Дуже сильні завади.
У Медельїні багато електрокабелів, телефонних дротів, антен.
-Тому є завади. -Який відсоток успіху?
-Чесно? Ми не засікли ще жодного сигналу. -Жодного?
Жодного.
Зробімо так, Моралес.
Почнімо звідси:
L9,329.
Готово.
Я поговорив зі своїм інформатором у поліції.
Угадайте, хто переховує адвоката.
Не хто інший, як той сучий син Пенья. Що скажете?
Хто твій інформатор?
Не має значення. Головне, що я йому вірю.
Знаєте, що найгірше?
Пеньї більше вірити не можна.
Тому треба його пристрелити.
Ні.
Не можна вбивати агентів УБН.
Ні? А чому?
Я б згодував його крокодилам.
Берна, слухай.
Домовся з Пеньєю про зустріч, як ви це робите зазвичай.
А ми про все подбаємо.
Агенте Пенья.
Думаю, Дон Берна сьогодні не прийде.
Чого ви хочете?
Поговорити.
Ти нервуєш дуже небезпечних людей, Хав'єре.
І підставляєш мене, бо…
Це я порадив їм звернутися до тебе.
Не знаю, що тобі відомо про мою діяльність,
але зрозумій:
я дбаю про стратегічні інтереси нашої країни.
Це моє поле діяльності. І наша мета сьогодні —
щоб потрібні люди
лишилися живі, коли Ескобар отримає свою кулю.
Тож зроби ласку Дядькові Сему.
Нічого не ускладнюй.
Ці люди легко піддаються емоціям.
Що може призвести до дилетантства, наприклад, убивства федерального агента.
А ще вони знайшли адвоката.
Навіть без твоєї допомоги, тож…
ПОДАРУНОК ВІД ЛОС ПЕПЕС
Кордоба одужає, у нас знову буде воротар.
А Леонель Альварес чудово працює з м'ячем.
Трухільйо! Ти їхав за мною до готелю?
Га?
Ти стежив за мною? Ти сказав Берні?
-Пусти. -Кажи, вилупку.
-Відпусти. -Що таке?
Я дожену. Усе гаразд.
Що сталося, Пенья?
Поводишся як американець?
Бачив, що зробили з його сином?
Скільки сімей знищив Пабло Ескобар, Пенья? Знаєш?
Не тобі вирішувати, кому жити, а кому — ні. Не будь ідіотом.
Ми так працюємо.
Наскільки я розумію, ви перешкоджаєте
сім'ї Ескобара в'їхати в Німеччину.
Хочу прояснити:
якщо ви прийшли просити за них у межах якоїсь угоди, то…
Ні, сеньйоре президент.
Я прийшов просити не за них.
Я прийшов просити за вас.
За мене? Чого це?
Я знаю, що ви хочете вбити Ескобара.
Я незгоден, але розумію вас.
А цього я зрозуміти не можу.
Це не тільки неправильно,
це робить вас, президента Колумбії,
спільником ескадронів смерті.
Зателефонуйте канцлеру Німеччини,
попросіть прийняти цю сім'ю.
На жаль, вам відмовлено у в'їзді до Німеччини.
Я знаю свої права. Але ви не розумієте.
Діти в небезпеці. Нам не можна в Колумбію.
Скажіть йому, що в нас малі діти.
Ми хочемо жити спокійно.
Ми просто хочемо…
Ні, ні. Скажіть йому, що ми хочемо просто
жити в мирі.
Беріть дітей і речі.
Будь ласка.
Нас вигнали з країни, ще й наші гроші привласнили.
Так. Я йду.
У чому річ? Чому ви так ставитеся до нас?
Ми ж не злочинці.
Ходімо.
Вибачте.
Надіюся, вам сподобалося в Німеччині.
-Скільки з мене? -Дві тисячі песо.
Дякую.
Сеньйори.
Стояти! Національна поліція!
-УБН! -На землю!
Усе гаразд, сеньйоро. Ми з поліції. Ходімо з нами.
Генпрокурор попросив забезпечити вам захист.
Не бійтеся. Усе буде гаразд. Ходімо з нами.
-Ходімо. -Швидше! Рушай!
Слухаю, босе.
Хай цей козел-президент дізнається,
що буває з тими, хто став на бік тих вилупків Лос Пепес.
Я хочу побачити кров.
Хочу, щоб небо спалахнуло від пороху.
Знайди найпотужнішу бомбу
й установи якомога ближче до президентського палацу. Ясно?
Як скажете, босе.
Ходімо, доню.
Хочеш оце? Так? Скільки?
Сто песо.
-Будь ласка. -Дякую.
-Ми йдемо туди? -Туди, кохана.
Коли виростеш, стань лікарем, бо це все дуже дорого.
Елено! Елено, ходімо!
Сто кілограмів C-4.
Як у бомбі з F-16.
Загинули десятки людей.
Сотні було поранено, серед них багато дітей.
Пабло не взяв відповідальності за вибух.
Та й навіщо?
Елено!
Підіймайте обережно!
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк