Původní seriál Netflix
Tato dramatizace je inspirovaná skutečností.
Některé scény, postavy, jména, firmy, lokace a události jsou fikcí
pro dramatické účely.
Občané Kolumbie,
přivítejme našeho nového prezidenta Pabla Escobara!
Pablo! Pablo! Pablo!
Děkuju vám.
Díky.
Děkuju.
Pojďte dál, pane prezidente.
- Je to celé vaše. - Díky.
Hodně štěstí, zdraví,
- hodně štěstí, zdraví... - Ale co to je?
...hodně štěstí, milý Pablo,
hodně štěstí, zdraví.
Bravo, Pablito.
Mám tě ráda, synku. Nesněz celý dort.
Nezapomeň sfouknout svíčky, tati.
Všechno nejlepší, tati!
Pablo, moc se nám stýská.
Chtěli bychom být s tebou.
Já vím, lásko.
Brzo budeme zase spolu.
Slibuju.
Najděte si ve slovníku „magický realismus“.
Je to literární směr, který začleňuje fantastické nebo mytologické prvky
do jinak realistické prózy.
Začal právě v Kolumbii.
A každý, kdo tu chvíli žil, ví proč.
Bizarní si tu totiž každodenně podává ruku s nevysvětlitelným.
Ale stejně jako v románech Gabriela Garcíy Márqueze
se ty divný věci většinou spustí v určitých kritických chvílích.
Když je všechno napružený.
Když se má všechno změnit.
Ze všech lidí, co měli osobní zájem na chycení Escobara,
si právě Javier Peña zasloužil, být u toho, až to praskne.
Žádnej Američan tomu nedal víc a neudělal pro to víc.
Jo...
Tak na...
na Protidrogovej úřad?
Tak to jo, dokud ještě můžu.
Máš to na doživotí, Javi.
Na to není potřeba bejt geniální, aby člověk přišel na to, kterej agent DEA
měl napojení na komando smrti Los Pepes.
Etickou komisi z geniality nikdy nikdo neobviňoval...
A stejně, Miami Herald nikdo nečte, no ne?
Murphy, poslouchej.
Co jsem říkal, jsem myslel vážně.
Když se začnou vyptávat, řekni jim, co budou chtít slyšet, jo?
- Vždycky to bylo na mě. - Jdi do prdele, Javi.
Ty a všichni, co se přijdou vyptávat.
Udělej mi laskavost...
Dostaň ho.
Upozornění pro cestující.
Cestující do Washingtonu D. C. letem 464, nastupujte u odletové brány dvě.
Tak já budu muset... Nestihnu to dopít...
Musím jít.
Tak se drž.
Stačil jenom náznak skandálu
z pusy drogový královny v exilu
a Peña byl pryč, jako mávnutím zkruvenýho proutku.
Dobrý ráno, šéfe.
Udělal jsem vajíčka.
- Taky zbejvá kus dortu. - Ano, šéfe.
Děkuju.
Koupil jsem všechno, co potřebujeme.
Šel jsi do jinýho obchodu?
Ano. Pokaždý chodím do jinýho.
No ale matka majitele je léčitelka.
Zašel jsem za ní.
Říkal jsem ti, abys s nikým nemluvil.
Jo, šéfe, ale..
Když já na tyhle věci odmalička věřím.
Hele...
Poprosil jsem ji, aby mi dala něco, co vás ochrání.
meč archanděla Michaela...
- panenka... - ...a svatý Jezulátko z Atoche.
Víš, že jsme pro něj s mámou postavili kostel?
Ano.
Ve Čtvrti Pabla Escobara.
Já jsem tam vyrůstal, šéfe.
Všechno nejlepší, šéfe.
Děkuju, Limóne.
S dovolením.
Hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, zdraví,
Hodně štěstí...
Signál přichází z Medellínu.
Přesněji řečeno, ze čtvrti Casablanca.
- Pablo se vrátil domů. - Myslím, že jo.
Snad jim zavolá zase zítra.
Jestli zavolá, budeme poslouchat.
Tohle zůstane mezi námi, rozumíte?
Zřídíme dočasnou základnu ve čtvrti Casablanca.
Musíme jednat co nejrychleji, až se Escobar objeví, rozumíte?
- Ano, plukovníku. - Dobrá práce.
Poručíku Martinezi.
Jak je to dlouho, co jsme o Escobarovi neslyšeli? Měsíc? Měsíc a půl?
Měsíc a půl.
A ty celou tu dobu sedíš v dodávce a posloucháš praskání?
Ano. Čekali jsme.
Tuhle tvrdohlavost mám v rodině. Máme to v krvi.
Dovolte mi odejít.
Šest.
Umíte si představit, co by bylo, kdyby byl koks legální?
Jsi na řadě.
Já si myslím, že kdyby koks byl legální, šéfe,
vy byste byl opravdovej šéf světa a nešla by po nás policie.
Ano.
Jsme si jistí, že volání bylo z medellínské čtvrti Casablanca.
Je to nejlepší informace za poslední měsíce.
Nepodceňujte ho. Tu chybu jsme už udělali v minulosti.
Pánové, vyjádřím se přesně a rozhodně.
Jestli se vašim lidem podaří najít Escobara,
Nezajímají mě důsledky.
Chci ho mrtvého.
Máte nějaké námitky?
Při vší úctě, pane prezidente, jestli bude klást odpor, bude to tak.
Jestli ne, zatkneme ho.
Průběžně mě informujte.
Pánové.
Paní Escobarová.
Dnes ráno volal generální prokurátor.
Rozhodl se ukončit vaši ochrannou vazbu.
Takže o víkendu musíme pryč.
Ne. To nám nemůže udělat.
Já vím. Ale čekali, až se váš manžel vzdá, a on to neudělal.
Paní.
Směl bych vám něco poradit?
Myslím, že přišel čas, abyste myslela na svou bezpečnost a na děti.
A na něj zapomeňte.
Dětem se po tobě stýská. Mám probudit Juana Pabla?
Teď to asi není dobrý nápad, lásko moje.
Takže se cítíš o rok starší, nebo co?
Spíš o čtyři nebo o pět.
Hodně se nám stýskalo, Pablo.
Dny se nám zdají čím dál tím delší.
Mně taky.
Pořád nechápu, proč jsi v Medellínu.
Je to tam příliš nebezpečný.
Právě proto. Nikoho nenapadne, že jsem tady.
Pablo...
Myslím, že přišel čas. Nemáme jinou možnost.
Kdyby ses vzdal, není to konec světa, lásko.
Vězení přežiješ.
Oba víme, že to tak nebude.
Zastav, zastav.
- Poslouchej mě, Pablo. - Tady mluví.
- Vždycky budeš Pablo Escobar. - Šéfe.
Vždycky budeš ten, co ho lidi obdivují a následují.
Můj muž.
Lásko, chce s tebou mluvit hodně novinářů.
Lidi tě mají rádi s sledují tě.
Tato, Limón chce, abych končil.
Je to Escobar. Jeď na západ! Ty sleduj polohu.
Lásko moje, podívej na Nelsona Mandelu.
Toho dali do basy, ale lidi mu dál věřili.
Dali mu Nobelovku.
Nakonec z něj třeba bude prezident. Prezident, Pablo.
Té země, co ho zavřela.
Musím končit. Vrátíme se k tomu.
Alvaro, zastav na chvilku.
Dobře, Pablo, ale uvažuj o tom.
Je to moc důležitý.
Je to naše jediný východisko, vážně.
Alvaro, jeď pomalu.
Plukovníku, tady poručík Martinez.
Musíš se vzdát, lásko moje. Mysli na svou rodinu.
Budu o tom uvažovat.
Fajn?
Moc tě miluju.
Kam jdeš?
Do Medellínu.
Cože? Ne, Hermildo. Nemůžeš odsud ven.
Můj syn mě potřebuje.
Jak to?
Protože ty chceš...
aby se vzdal těm netvorům.
Nechci, aby ho zabili.
Zabijou ho tak jako tak a ty to víš.
Nezabijou ho, když se vzdá.
- Je to past! Tato, pro Boha! - Mluv tiše.
Ne! Ani nápad.
Nezůstanu zticha, když... vidím, jak zrazuješ mého syna!
Pabla jsem nikdy v životě nezradila. Aby bylo jasno.
Jsem tu zavřené v hotelu jako ve vězení.
Ani nemůžeme odjet ze země.
A jediná moje šance, jak odsud dostat děti živý,
je když se Pablo vzdá.
Můj syn...
potřebuje svou mámu.
Hermildo.
Buď hodně opatrná. Prosím.
Řekni dětem...
Řeknu jim to.
Máme informace, že Escobar je v této budově.
Poslouchejte. Udělejte všechno pro to, abyste ho chytili živého.
Escobar musí stanout před kolumbijskou justicí
a zodpovědět si ohavné zločiny, které spáchal na tomto národu.
Kdyby ale kladl odpor...
kdyby byl v ohrožení byť i jediný z našich lidí...
vezměte mu život. Rozumíte?
- Ano, plukovníku! - Jdeme.
Všechno v pořádku, šéfe?
Tata chce, abych se vzdal.
Řekla, že bych mohl bejt jako Nelson Mandela.
Nelson Mandela?
Co to je za frajera, šéfe?
Koupil jsi mi papírky?
Promiňte, ne, šéfe.
Nemůžu myslet v tomhle posraným smradu čínský kuchyně.
Není tady.
Pojďte dovnitř. Někdo vás tu uvidí.
Tohle je moje město, Limóne.
Mí lidi.
Medellín mě nikdy nezradí.
Plukovníku.
- Zase jsme to podělali. - Není tady.
Asi vám ta mašinka ujela, poručíku.
Jděte si dál točit knoflíkama.
S dovolením, plukovníku.
Poslouchejte! Rozeberte vojenskou základnu, vracíme se do Holguínu.
Ten hajzl nevolal z týhle budovy, ale někde nedaleko.
- Duchařina. - Co to je?
Odražený signál, takže to vypadá, že přichází odjinud.
To se stalo se signálem od Escobara. Odrážel se od vody.
Zajedu pro papírky a vyčistím si hlavu.
Dej mi klíčky!
- Já tam klidně tam zajedu. - Kde mám brejle?
- Dobrý den, pane. - Dobrý, jak se máte?
Dal bych si jahodovou se smetanou, prosím.
- S radostí. - Díky.
- Děkuju. Kolik to dělá? - Dva tisíce pesos.
- Tady máte. Děkuju. - Děkuju vám.
- Dobrý. Dejte mi džus, prosím. - Dobrý den. Samozřejmě.
Pane.
- Děkuju. - Prosím.
- Přihraj! - Tady máš.
Musíš bejt kokot, nebo mít pořádný koule,
abys tu seděl jako by nic.
Odměna za tvou hlavu je sedm milionů dolarů
a ty si tu vole sedíš jako turista.
To víš, jako Che Guevara.
Komu čest, tomu čest, kámo.
Vypadáš, jako že jsi sežral Che Guevaru.
Co? Chyběl jsem ti nebo co?
Včera jsem měl 44. narozeniny.
No ty vole, jsi dědek, Pablo.
Díky, Gustavo.
Věděl jsi, že Caesar dobyl Británii, když mu bylo 44?
Hodněkrát přišel o moc, ale pokaždý ji získal zpátky.
Nikdy se nenechal ničím zastavit.
Jo, ale ten vejlupek měl armádu jako kráva.
Pamatuješ, jak jsme si vždycky říkali, že když se to posere, půjdeme do džungle?
A přidáme se ke gerilám.
Tata chce, abych se vzdal.
Tata je inteligentní ženská, Pablo. Miluje tě jako svině.
Možná je to dobrej nápad.
Vzdáš se, dají tě do basy, využiješ to k odpočinku, přemejšlení,
restrukturuješ kšeft a až se ti zlíbí, zdrhneš.
Legenda poroste.
- Tohle mi říkala ona. - Jo.
Ale oba víme, že to nebude tak jednoduchý jako dřív, bratránku.
Ale odpusťme si ty kecy.
My jsme banditi, Pablo.
Je tak?
Co myslíš?
Myslím...
že všechno začalo jít do prdele, když jsi odešel ty.
Takže jsem ti chyběl, vole?
Každej den mýho života, brácho.
Šéfe. Už mi to nedělejte.
- Měl jsem strach. Je to nebezpečný. - Hele...
Fungovalo to dokonale.
Hodně si tě vážím, Limóne.
Děkuju ti.
Moc ti děkuju.
- Dáme si těstovinky, nebo co? - Ano, prosím.
- Osol je, vole. - Jo, rozkaz.
Mám hlad.
Tato?
Pablo.
Mluvím s láskou mýho života!
- Dneska zníš jinak. - Je mi dobře, lásko.
Je mi dobře.
Jsem připravený mluvit s novinářema.
To je dobře, lásko.
Znamená to, že se vzdáš?
Ne, Tato.
Já se nikdy nevzdám.
Právě nám sebrali ochranu, Pablo.
Musíš to udělat.
Nikdy se nevzdám, lásko.
Vím to, Pablo.
Jaký máš plán?
Dobře.
Uděláme to takhle.
Budeme mluvit se všema těma zahraničníma novinářema.
Uděláme to takhle.
- ...zahraničníma novinářema... - Alvaro, zpomal.
...aby se svět dozvěděl, co ty hajzlové dělají...
- Musí to bejt někde tady, Moralesi. - Určitě?
Mezinárodní tisk vyvine tlak na kolumbijskou vládu.
A poslouchej, my to dokážeme, Tato.
My to dokážeme. Budeme bojovat a dokážeme to.
Musíš mi věřit.
- Uspějeme. - Zastav, zastav.
Jakmile to dokážeme, půjdeme do džungle a přidáme se ke gerilám a nenajde nás...
No do prdele, to je Escobar.
Tebe a děti dostaneme ze země.
A poslouchej...
neoddechnu si, dokud se to nestane.
Alvaro, jeď pomalu a pak zaparkuj.
Mám jenom jeden sešit, dojdu pro něj.
Triangulují to vrtulníky, ne?
Ano, plukovníku, tady.
Promiňte, plukovníku.
Poručík Martinez je na lince čtyři.
Dobře, promiňte. Děkuju.
Mluvte, poručíku.
Plukovníku, našel jsem ho.
Koho? Escobara?
Ano, plukovníku.
Je v Los Olivos.
Synku, jsi si jistý? Nemůžeme si dovolit zase se zmýlit.
Jistý. Viděl jsem ho.
Jak jako, žes ho viděl?
Přišel k oknu. Teď má vousy, ale je to on.
A viděl on tebe?
Ne, myslím, že ne.
Poslouchejte, poručíku.
Ještě zbývá pár lidí v provizorní základně.
Musíte počkat, až se k vám dostanou. Jasné?
Rozumím, plukovníku.
A ještě jedna věc, dejte na sebe velký pozor. Přepínám, končím.
- Zaměřte polohu. - Ano.
Ahoj, tati.
Jak to jde, kluku?
Chtěl ses mě na něco zeptat?
Ano, prosím.
Co si přeješ k narozeninám?
Když ti to řeknu, tak se to nestane, ne?
Řekni mi ho. Nebuď takovej!
Řeknu ti jedinou věc.
Bylo to moc dobrý přání.
Víš,
zasloužíš si nejlepší narozeniny na světě.
Děkuju ti, zlato.
Kapitáne.
- Kapitáne, slyšíte mě? - Ano, plukovníku?
Kolik mužů zbývá v provizorní základně?
- Je nás tu asi 12. - Poslouchejte.
- Poručík Martinez našel Escobara. - Kurva! Vyjíždíme!
Všichni do Los Olivos!
Ahoj.
Ahoj, moje princezničko, jak se máš?
Dobře.
Mám tady tvýho králíčka. Je pěkně tlusťoučkej.
Perezi!
Pozor! Dvě skupiny. Kapitáne, seržant zezadu, já půjde zepředu.
To je ten dům.
Dej mi maminku, jo?
Pablo.
- Máš ty otázky? - Ano, lásko, mám je tady.
První je od španělské novinářky.
„Jak se cítíte po tolika dnech na útěku?“
Piš si.
„Je těžké nebýt se svou rodinou,
kterou miluju nejvíc na světě.“
- Seržante, jděte kolem. - „Ale cítím se dobře.
Cítím se silný.
A mám vůli bojovat proti všem těm nespravedlnostem.
Vláda se vysmála našim právům.
Dovolila, aby náš systém justice zkorumpovali vrazi.
Kolumbijský lid si zaslouží něco o hodně lepšího.
Vláda drží mou rodinu jako rukojmí.
Je to zločin proti lidským právům a páchá ho vláda,
která si říká demokratická.
Moje malé děti jsou nevinné,
nemají nic do činění co problémama svého otce.
Všechno, co od vlády chceme,
je aby pohnala ke spravedlnosti ty vrahouny Los Pepes.
Ale především, aby mé rodině dovolila okamžitý odjezd ze země.
Bez toho...
Moment.
Co se děje, Pablo?
Děje se tu něco divnýho. Zavolám pak.
Pablo.
Pablo. Nezavěšuj.
Pablo co se děje?
Co se děje, mami?
Tak jo, jdeme.
Do toho.
Jdeme!
Jdeme! Honem!
Jdeme!
No tak! Pohyb!
Jdeme!
Pohyb!
Jdeme!
Pojď!
Nestřílejte!
Seržante Sarmiento!
Právě jste zastřelil Pabla Escobara!
Žije?
Takovou dobu ho chytáme...
a zničeho nic mi u nohou leží sám Pablo Escobar, kurva fix.
Po léta jsem si o tom zmrdovi dával v hlavě dohromady obrázek.
Jaká to asi je zrůda.
Ale ono ne.
Když ho člověk vidí, je ten padouch fakt zklamání.
Jenom člověk.
Když se neholí, narostou mu fousy.
Tlustej, bos.
Když si člověk zlo pořádně prohlíží, připomíná...
Ať žije Kolumbie!
- Ať žije Kolumbie! - Ať žije!
Zabili jsme Pabla Escobara!
- Ať žije! - Ať žije Kolumbie!
- Ať žije Kolumbie!
Haló.
Zabili Pabla Escobara!
Moje dítě! Moje dítě...
Prosím Pána Boha, aby matky
nemusely zažít tu bolest, co cítím já.
Vím, že můj syn nebyl tak špatnej, jak ho líčili.
Vím, že na něj házeli všechno zlý, co se dělo.
Nemělo by se zapomínat, co udělal dobrýho, protože on to špatný neudělal.
Postavil hřiště. Postavil čtvrť pro chudý.
Toho oni si nikdy nevšímali.
Lepší syn se už nikomu na světě nenarodí.
Byl to ušlechtilej člověk. Nejen jako syn...
Posaďte se, paní.
Děkuju.
Tak mluvte.
Manžel mi před smrtí řekl, abych šla za váma.
To že řekl?
Říkal, že i když se z vás stali nepřátelé,
byli jste dřív společníci a přátelé.
Co jste to říkala?
Říkal, že jste slušný člověk. Že budete mít pochopení.
Že nám odpustíte.
A že byste nám mohl pomoct odjet ze země.
Kolik vám zbývá, paní Escobarová?
V nemovitostech. V hotovosti.
Můžu to zjistit.
To je dobře.
Protože to chci všechno.
Budu potřebovat právníka?
Vy jste etická komise, ne?
Disciplinární komise nebo jiná volovina, ne?
Nejsme etická komise.
Tak kdo jste?
Jsme z operačního.
A co chcete ode mě?
Pánové!
V dějinách každé firmy jsou rozhodné chvíle.
Víte, kolik kokainu podle našeho odhadu přišlo do USA z Kolumbie v roce 1992?
311 metrických tun.
První prodej. První milion. První miliarda.
A... když přestane existovat hlavní rival.
A v roce 1993, během honu na Escobara, 372 metrických tun.
Ten šmejd měl na kahánku. Všechny jeho laboratoře byly zavřené.
A produkce kokainu stoupla.
V takových chvílích není podstatná reakce,
ale jak je na ně člověk připravený.
Pánové, musím vám říct, že my připravení jsme.
Umíte si představit, co se stane příští rok?
A k našemu triumfu nebudeme potřebovat únosy ani bomby.
Uděláme to nepozorovaně.
A až se budou rozhlížet, aby zjistili, co se stalo, už tam nebudeme.
Přesně!
- Na zdraví! - Na zdraví!
Teď je král mrtvý. Ať žijí králové.
Agente Peño, kolik toho víte o kartelu z Cali?
Překlad titulků: Pavel Sláma