Jednička!
Matěji, konec přestávky.
- Nováček! Nádobí! - Ano, šéfe!
Pospěš si, nebo se to všechno spálí.
Olivie. Olivie, máš telefon.
Já?
Zavolám zpátky.
Prý je to otázka života a smrti. No tak, kachna ti neuletí.
Haló? Olivie Madejová. Poslouchám.
Řekni číšnici, ať si pospíší!
Jak to?
Sakra!
- Co ti mám říct? - Jenom dva dny. Je to moje babička.
Já vím! Ale necháš mě ve štychu zrovna když vrcholí sezóna.
A otevíráme nový lokál, dolaďujeme menu.
Robo. Víš, že nemám na výběr. Musím tam jet, má pohřeb.
Bez tebe to nezvládnu. S kým?
Za dva dny se vrať. Nebudu za tebe hledat náhradu.
Vrátím se.
Ahoj, já jsem Olivka. Ale to už víte.
To jméno mi máma dala, aby naštvala babičku.
Babča chtěla něco tradičnějšího, Alenku.
Pořád se hádaly, až se spolu přestaly bavit.
Pardon!
Šílená babička Halinka a šílená máma.
Takže pokračuju v rodinné tradici.
Máma zase odjela na druhý konec světa a vypnula si telefon.
Díky za podporu, mami!
Bočki. Podlesí.
Jak ráda jsem sem jezdila.
Jednou jsme se s místníma dětma opili zkvašenýma třešněma.
Babča mě chtěla uškrtit.
Zdědila jsem po ní kuchařský talent.
Máma říká, že mám i její temperament.
Život je krátký, nikdy nevíš, kdy přijde tvůj čas.
Ježíši Kriste!
Zabila jsem člověka.
Sanitku!
- Haló? - Haló?
Pohotovostní linka.
- Haló… - Haló?
Slyšíte mě?
To snad… Víš, jak dlouho mi to sem trvalo z Vratislavi?
- Málem jsi mě zabil! - Já tebe?
Ta cedule měla stát před mostem!
Neznáš slovo „promiň“?
„Promiň“? To ty by ses měl omluvit. Skočil jsi mi přímo před auto!
Co to je? Co to děláš?
Dávám si přestávku na oběd.
Co… Jakou přestávku?
Lunch break.
Dáš si sendvič?
- To je k nevíře. - Zdravá výživa.
Můžu si zkrátit pauzu. Stačí poprosit.
Nebo se prostě omluvit.
No dobře, trpělivost není moje silná stránka.
JE TO NA TOBĚ
Tohle mi teda nechybělo.
Vítejte v Bočkách!
Jediné místo svého druhu, to mi věřte.
Je konec civilizace, nekecám.
Tak jo, Olivko. Vzpamatuj se.
Budu pro tebe elegantní, babi.
Opravdu.
Neudělám ti ostudu.
Dědička je tady.
Promiňte, že vám hyzdím trávník.
Zvládneš to, Olivko. Zvládneš to.
Jako vždycky.
Perzyna Jan. To já ti volal, maličká.
Dobrý den.
Můžu vidět babičku?
Ó, jaký to smutný konec,
nastala poslední hodina.
Ten nevděčný ubožák po městě běhajíc.
Nejlepší místo na světě
jest naše rodná krajina.
Sám Pánbůh slzy roní,
neb k Němu nová duše přichází.
Další duše smrtelná…
Promarnily jsme tolik času.
…nadarmo k němu přivedená.
Nebyla jsem s tebou, promiň.
Musela jsem umřít, abych tě to slyšela říct?
Olivko!
Co je to za cirkus?
Čekala jsem, co řekneš na tu rakev.
Ty seš vadná! Dělat takový věci. Copak ti přeskočilo?
A přijela bys, kdybych nebyla mrtvá?
- Přijela bys? - Přiznej se!
- Nepřijela. - Nepřijela!
Nestydíte se, udělat takovou šarádu? Jste dospělí lidi!
- Pro Halinu cokoliv. - Všecky za jednu, jedna za všecky!
I jeden!
Měla bys vidět náš betlém! Přicházejí lidé z celého okolí.
To snad není pravda.
A na každý svátek zpíváme,
tak nám kněz půjčil rakev z Božího hrobu.
- Klub hospodyň! - Girls of power.
Žežulky!
Vás to baví?
Jsem sama se slípkama a kozama, všecko se na mě sype, musíš mi pomoct.
Hodně jsem se načekala.
Jsem už stará.
Přestaňme marnit čas.
Nemarněme času…
Ó nemarněme už…
…času.
Celé ty roky jsem potřebovala babičku.
Kdes tehdy byla? Halino?
Jak jsi mohla? Vždycky musí být po tvým!
Halino!
Kuna sežrala kabel.
- Co seš tak nervózní? - Jak jsi mě mohla tak obelhat!
Nenervuj se, Olivko, prosím tě. Odtáhneme auto, pojíme dobrého jídla…
No.
Už se stmívá. Rádi se tady potulujou vlci.
Myslíš, že je mi pět let?
- Zvykneš si raz dva. - To nemůžu stihnout.
Omlouvám se za ten pohřeb.
Ze všech těch pohrom, co mě potkaly, mi úplně hráblo.
- Jsi moje jediná záchrana. - Ne, ani to nezkoušej.
To kvůli matce na mě máš takovou averzi.
Teď si vzpomeneš, že jsme rodina? Když něco potřebuješ?
No.
No…
Ach jo.
Jez, Luiso, jen jez.
No jo.
Telmo, nezlob, přestaň žrát sestřino jídlo!
Aspoň o kozy se dovedeš postarat.
Zadlužila jsem se kvůli takovýmu…
bylinkáři.
Místní magnát, majitel plantáže.
Dal mě k soudu.
Musíš mi pomoct.
No jo.
Poslal na mě hygienu. Zakázali mi vyrábět sýry.
Možná už jsi na to stará.
Jo! Přesně to jsem si myslela. Potřebuju mladou krev.
Tohle všechno bude jednou tvoje.
Prodej to.
Pro mě to není jenom kus půdy.
Když jsi byla malá…
taky jsi to tu milovala.
Knedlíček byl ještě hříbě, když jsem ti ho koupila.
Nezměnila jsi mu jméno.
Spolu to zvládneme, broučku.
Já ti nepomůžu.
Jako fakt?
Nový boty!
Knedlíku! Proč tak brzo?
Hej!
Co to děláte? Haló?
Ven!
Halino!
Dej holkám snídani, oběd a večeři.
Každé ráno a večer se musí podojit.
Kdyby něco, běž pro Wojtka, pomáhá mi s hospodářstvím.
Má chalupu na konci vsi, dům číslo 15.
Jestli si to přeješ, klidně babiččin statek prodej.
Už musím jít.
Všechno jsem na tebe přepsala, papíry jsou na skříni.
To je vše. Halina.
Hej! Nech to!
Dej to sem!
DÁRCOVSKÁ LISTINA
To je služební telefon! Vrať ho!
Seš jak natvrdlej, švagře.
Kolikrát ti mám říkat, že švestkovice je moc kyselá?
Můj děd pálil ze švestek,
můj otec pálil ze švestek, i já švestkám věrný zůstanu.
- Dobrý. - Zdravíme Halininu vnučku.
Dobrý den, pánové. Neviděli jste Halinu?
Jaký pánové? Jsme švagři.
- Halinu jsme neviděli. - Neviděli.
Musíme pálit z jablek!
Lidi si potřebujou osladit život, a já mám v sadu tak sladký jablíčka!
- Jen přes mou mrtvolu! - Ty tvrdohlavej mezku! Seš celej Waldek.
- Co? - Jo!
Můj táta je podle tebe mezek?
- Jo! - Ty!
Mazejte do práce, neječte tady jak na Silvestra.
- Ženo, zuří jako bejk! - Práce čeká!
Blbý a blbější, nemůžete se aspoň jednou nehádat?
- Nemuset furt koukat na ten jeho ksicht! - Já se taky vydržím dívat na tvůj.
Promiňte.
Viděl někdo Halinu?
- Běž domů. - Domů.
- Sbohem. - Pojď.
To je další dějství vaší zvrácené show?
- Nazval tátu mezkem. - Ticho buď!
- Haló! - Strč si ty jablka někam!
Takhle se hádat kvůli pálence.
Haló?
Dobrý den.
No…
Není divu, že babčino hospodářství chátrá, když má takového zaměstnance.
Ty jsi vnučka od Haliny?
Potřebuju pomoc. Mohl by sis vzít věci, Wojtku?
Aha, Wojtku.
- Když já jsem Wojtek, tak ty budeš… - Olivka.
Máš styl, Olivko.
Auto mám tamhle.
Postaráš se o zvířata?
Snad se vrátí do soumraku.
Nevíš, co má Halina za spor s tím bylinkovým debilem?
Hej!
Sama to nezvládnu!
Nemáš slitování, holka.
Hej!
To je moje, jasný?
Dík.
Co je, vlku?
Pojď.
Ona rodí.
Pomůžu ti, maličká.
- Drž ji za rohy. - Co?
Drapni ji za rohy.
- Jak? - No…
Tak…
- Připrav se. - Určitě víš, co děláš?
Ta je krásná.
Princezna.
- Ahoj. - Krásko.
Vítej v Bočkách, maličká. Neboj.
Ne, nech ji.
Matka ji musí olízat.
Hele, jak jsou šťastný.
Mečí, protože mají hlad. A musíš je podojit.
Já? Já to neumím.
Nejsi vnučka Haliny Madejový?
- Díky. - Prosím.
- Co s tím mlékem uděláš? - Slyšela jsi někdy o mlékárně?
Večer ti to opravím. Musím dojet pro součástky.
Zítra v poledne musím být v práci.
Opravdu…
odjedeš, i když Halinu nenajdeš?
Ty to tady zvládneš.
Mám jinou práci.
Ne. Nemůžeš mě tu nechat.
Mám práci. Nevím. Rozmysli si to. Vem si volno.
Vlku.
Copak? Hodnej pejsek.
Ano, odvážný…
Říká se, že zvířata mají čich na lidi. K noze.
Hop.
To je pro štěstí. Nezapomeň nakrmit zvěř. Pá.
Aha. Přijela celebrita.
Čau Wojto!
Kubo!
Takže? Jaké bylo hlavní město?
- Musím říct… dobře. - Jo?
Ať jdou s celým Zpívej pro Polsko do háje! Vědí prd.
- Cos jim zpíval? - Naprostou hitovku.
U řeky dívka seděla, v jejích tmavých očích láska se zela…
Já bych tě volila, strejdo.
Protože ty, Tolčo, máš hudební vkus.
Na rozdíl od poroty. Vyhodil jsem spoustu peněz.
Tvoje auto hrozně žere.
Jo. Měl sis vzít svoje.
Nemohl jsem si vzít svoje, protože tam bylo tolik…
krásných žen.
Chtěl jsem na ně udělat dojem.
- A ocenila nějaká tvoje snažení? - Tolčo, je to takhle…
Kdo nemá štěstí v muzice…
ten nemá štěstí…
v lásce.
Vůbec.
Neřekl jsi nikomu, kam jsem…
Wojto. Dohoda je dohoda.
Děkuju ti.
Dobrý den. Dobrou chuť.
Chci nahlásit pohřešovanou osobu, Halinu Madej.
Pokud vím, tvoje babička je plnoletá. Může odejít z domu, kdy chce.
Co když se jí něco stalo?
Co by se jí mohlo stát Bočkách?
Nevím.
Ty si mě nepamatuješ?
Jak jsme spolu chodily na jablka?
Jak jsme sbíraly angrešt? Nepamatuješ?
Sice jsem po dětech maličko přibrala, ale že by až tak?
- Matyldo! - No jasně.
Nazdar!
Ráda tě vidím.
Prý děláš vlny v kulinářském světě.
Odkud to víš?
Babička chce vědět, co děláš. Nemá mobil, tak chodí ke mně na internet.
Olivko, chybíš jí, víš?
Dáváš do těsta mouku?
Jenom lžíci bramborový mouky. Zbytek jsou syrový a vařený brambory.
Zkus.
Dobrý!
Dobrý? Můj starej říká, že jsou nejlepší.
Nejlepší.
- Olivko. - Hm?
Jaký je vratislavský maso? Šmakuje?
A jak.
Tak co? Řekneš mi, kde je Halina?
Nejdřív se najez.
Dobře, dej mi okurku.
Budete mě honit, vy darebáci?
Dej mi pokoj!
Už jdu pryč!
Holky, večeře.
Co?
Haló! Vraťte se! Holky!
Tak jo, vracíme se domů.
Nashle. Jdeme, dámy, domů.
Běžte! Domů.
Super!
Jste tvrdohlavý jak Halina.
Holky, jděte domů! Na druhou stranu! Hej!
Dobrý den.
Dobrý den!
Dobrý den.
Byl jsem poblíž, tak jsem si řekl, že se stavím.
- Pane Jane… - Klidně mi tykej, andílku.
Pane Jane, nevíš, kde je Halina?
Proč?
Babča se zaběhla?
- To je průšvih. - To je průšvih.
Tobě určitě řekla, co má v úmyslu.
Já nic nevím. Přísahám, že nic nevím.
- Už jsi mi jednou lhal. - To je pravda.
Všechno zlé je k něčemu dobré.
Halině se po tobě opravdu…
Jsi poslední, koho má.
Poslední.
Ty trumbero, to není naše znamení.
Co?
Klepe se takhle:
dva krátký, dva dlouhý, tři dlouhý, dva krátký.
Nějak tak.
- Tak. Je o zvířata postaráno? - Je. A Černá úspěšně porodila.
Vsadím sto zlotých, že si to tu Olivka zamiluje.
Odejde, hospodářství prodá a budeš se muset nastěhovat ke mně.
Nemel nesmysly. Zůstane po babiččině boku. Geny z ní nevymlátíš. Konec debaty!
- Co když hospodářství prodá? - Vyplivni to slovo.
A nalej nám šťopičku.
Na štěstí pro moji vnučku.
Určitě víš, co děláš?
Prosím.
- Máš hadr na utření? - V kufru.
- Co to je za krabice? - Nerada plýtvám jídlem.
Když v práci něco zbyde, rozdám to.
Přede jako kotě.
Děkuju.
Co teď?
Nic, vrátím se domů.
O všechno se postaráš, ne?
Pomoz mi, prosím.
Halina ti to neodpustí.
Škoda.
Jdu se rozloučit s Knedlíčkem a promluvit si s ním.
Díky.
Wojtku! Pojď, s kůzlátkem něco je.
Je slabá.
Vypadá to, že nepije mámino mléko.
- Musíme ji nakrmit. - Ale jak?
Mlékem v prášku.
- Dojdu pro souseda. - Ne. Mám to v autě.
Bylo to pro dceru.
- Vem si ji na klín. - Co?
Půjde ti líp nakrmit.
Teď ji chyť.
Vem si mléko do ruky.
A teď…
Jez.
Jez, maličká.
Čím se vlastně živíš ve Vratislavi?
Vařím.
A já umírám hlady. Nakrmíš mě?
Nemusíš se vrátit za dcerou?
- Je s dědou. - A její máma?
Už spolu nejsme.
Tak co?
Vaření ti sluší.
Nakrájej chleba.
Taky dělám chleba s rajčaty, ale tenhle…
chutná úplně jinak.
Co vy tady? Máte po večerce. Marš!
Promiň.
No tak, dámy, jdeme.
Dobrou noc. Šup šup.
Ráno jsi mě zaskočila.
Trochu jsem to mezi náma zmotal. Máš mě za Wojtka, ale já jsem Kuba.
Jako fakt?
Začínám vás mít ráda, ale nejedete.
Nazdar. Zůstanete tady!
Kšá!
Nejedete se mnou.
Vy taky ven, dámy.
Zase kuny?
Při pohledu na ty švestky se mi kroutí obličej!
Jsi tak zaujatý, jako vždycky.
To vy!
- To my. - To my, no.
Co tady děláte?
Vaříme národní nápoj Podlesí.
Co?
Halina už nedělá sýry, nechala nám tuhle místnost.
- Snad to dědičce nevadí. - Ne. Můžeme se domluvit.
Bezva.
Potřebuju mechanika. Znáte někoho?
Manžel sestřenice švagra mojí ženy má dílnu.
No, tak ho semka… Chci říct sem, co nejdřív přiveďte, jo?
To těžko. Včera oslavoval křest. Před polednem ho nedostaneš z postele.
Ale přivedete ho dneska?
Můžeme, ale mělo by se jednat o ekvivalentní transakci.
Dobrá, kolik chcete?
Cože? Peníze?
Mluvíme o cukru.
- Cukr? - Halina má hory cukru.
Plné spíže.
- Klidně. - Ano!
- Halinin cukr! Dědička! - Počkej, Olivko!
- Posaď se. - Sedni si.
Totiž, mohla bys nám pomoct vyřešit spor.
Kdo má lepší pálenku, co?
Začínáme podnikat a musíme se rozhodnout, co prodávat.
- Přesně tak. - Fajn.
Jo?
Švestka.
Dobrá.
Jablko.
Taky dobrá.
Ale když se to smíchá, bude to síla.
Smíchat! Jedem!
- Co mi to leješ? - Smícháme je. Pij!
Ty!
Ať se propadnu!
- To je směs! - Je to… oheň!
- Budeme míchat! - Budeme míchat!
- Švagře, mám tě rád. - Já tebe taky.
Kampak se asi schovali? Až je chytnu pod vlivem, tak dostanou!
- Švagře. - Co?
S tímhle množstvím cukru vypálíme deset litrů.
Jakejch deset? Prospals ve škole matiku?
- Co se zase hádáš? - To nic.
Nenaříkej.
Oni přišli o rozum. Vy teď okrádáte Halinu?
Ale ne! Sousedka řekla, že nám pomůže.
Ano, navázali jsme empatické spojení.
- Empa co? - Co je?
Začni číst, lušti křížovky, a možná se ti zvětší slovní zásoba.
Blbý a blbější. Kéž by vám s tou empatií přibyl i rozum.
Vyklopte to. Kde jste vzali cukr?
- Co? - Moje holubičko, moje srdce a duše.
- Mohu vše vysvětlit. - Já čekám. Nezahrávejte si se mnou.
Mícháš to moc pomalu, musíš přidat.
- Takhle. - Aha.
- Tak. - Ticho!
Ještě jednou.
- Co je? - Je tady Halina?
Halino.
Stalo se něco?
- Jo. Ten můj hloupý chlap. - A můj.
Ještě hloupější. S Olivkou se spikli.
- A já nevím… - My nevíme.
My nevíme, jestli je to pro tebe dobré.
Mluv.
Došli jsme k závěru, že žádného mechanika neznáme.
Nashle.
Moment!
Pánové.
Něco jste mi slíbili.
- Nechceme se hádat s manželkami. - Síla vyšší moci. S Pánem Bohem.
Rozumíš tomu, Knedlíčku?
Dělej!
Stůjte jedna za druhou!
Telmo.
Luiso.
Prosím vás.
Spolupracujte, holky.
Drahé dámy!
Následujte mě.
No? Tak pojď.
K zemi!
Ježišmarja.
Ranní smích je jako smetana.
Ukaž, vezmu to do mlékárny, stejně tam jedu na zásah.
Ty tady máš nějakou práci?
Báby z Wodniků se pohádaly kvůli včelám. Nejsou schopný rozlišit, který jsou čí.
Máte tady taxíky?
Blázníš? Chceš vyhazovat za blbosti?
V životě jsem nejela taxíkem. Nikdo sem nepřijede.
A jak se dostanu na vlak do Bělostoku? Odtahovku nestihnu, musím zítra do práce.
Musíš nebo nemusíš. Dětem nechybíš.
Sotva jsi přijela, zůstaň chvilku. Proč tak pospícháš pryč?
Olivko,
sleduju ty pořady o vaření.
Buď je to moc slaný, nebo moc opepřený. Lidi jsou hrozně vybíraví, Olivko.
Je to dřina.
Máš pravdu. Dlouho jsem neměla dovolenou.
No. Tak vidíš.
- Zavolej šéfovi. - Jakýmu šéfovi? Kam mám zavolat?
Řekni mu, že máš chřipku. Moje Jagódka to na mě někdy zkouší.
Funguje to. Někdy.
Jé! Počkej. Málem jsem zapomněla, proč jsem vlastně přišla.
- Listonoš se u mě zastavil na kafe. - Ale to je pro Halinu, nemůžu to otevřít.
Tvoje babička mi řekla, že mám všechno dávat tobě,
protože jsi teď paní domácí.
Počkej, stůj. Kdy ti to řekla?
Před časem.
„Tímto žádáme o splátku 25 000 zlotých věřiteli Bylinná osada,
a to do 30 dnů od obdržení této upomínky.“
Hajzl bylinkářská!
- Ježíši. Co to na mě hraješ? - Promiň, Robo, ale něco jsem chytila.
Jsem úplně vyřízená. To bude nějaká místní chřipka.
Já věděl, že se nevrátíš včas.
Já vím. Máš plný právo se zlobit. Neměla jsem to v plánu, omlouvám se.
Najdu za sebe náhradu.
Oli, chybíš mi tady.
Za posledních pět let jsi nám byla oporou.
Přestaň, nebo se rozbrečím.
Jen řekni, že tě láká konkurence. Přiznej se, kolik ti nabídli?
Robo, kde jinde bych našla tak pohodovýho šéfa, co?
- Nesnaž se mě opít komplimenty. - Slibuju, že ti to vynahradím.
Máš týden.
Díky, šéfe. A omlouvám se za tu chřipku.
Vezmi lopatu a dojdi pro vodu.
- Dobrý den, Jakube. - Dobrý den, Alice.
- Jak se má Míša? - Naštěstí dobře, děkuju.
- Kde je ta bazalka? Nemůžu ji najít. - Shrabte to listí! Nedá se tudy projít.
Jak to šlo?
- Tragédie. - Ne…
Máme to.
Varšaváci chtějí investovat do bylinkové kavárny v Bělostoku,
v hlavním městě a v Lublinu.
- To je paráda! - Chtějí nás nejdřív navštívit.
No… tak… máme něco k pití, ne?
To ne!
- Bez boje se nevzdám! - Jo?
Ne!
Plýtváte vodou! Nestydíte se?
Ano.
Globální oteplování se zhoršuje, za deset let klesne hladina v řece o metr!
- Nezáleží vám na naší planetě? - Určitě je to tvůj otec?
- Chytrá jsem po mámě. - Ale krásná po tátovi.
- Takže nejseš můj táta? - Ty jedna!
Koupils mi mlíko a láhev?
Musel jsem ho dát kamarádce. Ale naše mláďata už žerou samy.
- Jak nakrmím Anielku? - Něco vymyslíme.
KRČMA
Šéfe.
Myslím, že se ta husa připálila.
- Myslíš? - No…
Říkal jsi, že husa je tvoje specialita.
Ve stresující atmosféře je pro mě mnohem těžší vařit.
Už se nestresuj, tohle je tvůj poslední den.
- Jo? - Jo.
Tak dobře.
Pizzerie v Bělostoku hledá výpomoc.
Ideální.
Budu si bez stresu
rozmrazovat margherity a podobný věci.
A capricciosu, jo.
Vyhodil mě!
Další?
Jo, další. Nemám na kuchaře štěstí.
Možná je čas najmout holku.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobrý den.
- Hledám majitele. - Vedu hostinec. Můj syn spravuje bylinky.
- Takže jdu za synem. - Najdeš ho tamhle.
Díky.
- Nashle. - Nashle.
- Znáš tu holku? - Ne.
Wojtku.
- Hledám tvýho šéfa. - Co se stalo?
Jak může někdo šikanovat stařenku?
- To se dá vysvětlit. - Chceš ho bránit?
- Ne, já jen… - Zaveď mě k němu.
Je na služební cestě.
Kryješ toho šmejda? Jeho otec mi řekl, že je tady.
- Chutná? - Wojtku.
Musíš se před jednou holkou vydávat za mě.
- Kubo, tak se to nedělá. - Ty mi nerozumíš.
Zvoral jsem to. Vyřeším to, ale teď potřebuju tvou pomoc.
Budeš Kuba Wolak, majitel Bylinné osady.
Jenom říkej „ano“.
- Ano? - Ano.
Nestydíte se? Vláčet starou ženu před soud?
Ano?
Nemáš dost peněz? Musíš je tahat ještě z Haliny?
Ano.
- Přijde ti to vtipný? - Ano.
Šéfe.
Možná byste to tady s paní Olivií mohl probrat večer v hostinci.
Rád byste paní Halině nabídl mimosoudní vyrovnání,
ale teď máte důležitý hovor.
Ano.
Není trochu mimo?
Ale. Testuje nový druh šampónu, asi se nadýchal šalvějových výparů.
Ale přijď v osm večer do hostince, bylo by dobré ten požár uhasit.
Asi jo.
- Zase mi nejede auto. - Jo?
Takže se tady zdržíš?
Bezva.
Dobrý den.
- Bůh s vámi. - Dobrý den.
Chcem se tady se švagrem…
tak trochu omluvit.
Ráno to dopadlo hloupě.
Aby sis nepomyslela, že místní nemají žádnou čest.
My bysme dodrželi slovo, ale ty naše baby, škoda mluvit.
- Mají nás pod pantoflem. - Musím souhlasit se švagrem.
Tak co? Přijímáš omluvu?
Přijímám. Pojďte dál.
- Aha! - Hurá, přijala.
Na usmířenou.
- To nebylo třeba. - Bylo, nebylo, ber.
Děkuju. Sedněte si.
Malá připomínka pro ty, co rádi oslavují.
Vesnický festival v Bočkách! Srdečně vás zveme!
A nyní písnička od vašich oblíbených Pěvců z Boček.
Nabídněte si.
Nešmakuje?
Dobré. Takové…
Sofistikovanější.
No, ale se sýrem a kečupem by to bylo ještě lepšejší.
Řekněte mi, pánové, vy víte,
jak vznikl spor mezi Halinou a Bylinkovou osadou?
Začalo to, když starý Wolak, Kubův táta, získal Halininu louku.
Cože?
Půda, kde Kuba pěstuje bylinky, dřív patřila vaší rodině.
A tvoje matka ten pozemek prodala proti Halinině vůli.
Pamatuju si, jak se pohádaly.
Ale máma nikdy neřekla, o co šlo, jenom, že do Boček už nikdy nepáchne.
Halina by měla zbytek louky prodat Kubovi, aby splatila dluhy, a bylo by vyřešeno.
Svatá pravda. Ty žaloby jí způsobily jen další a další trápení.
Nabídneš jí, že se zřekneš náhrady,
když na tebe, teda na mě, přestane Halina posílat stížnosti, chápeš?
Kubo, mám ti dneska říkat Wojtku?
- Ano. - A ty mi říkej šéfe.
„Ředitel“ ti sedne víc.
- Ahoj. - Zdravíčko.
- Ty jsi tady číšník? - Něčím se živit musím.
Wojto.
Prosím.
- Mám nabídku. - Ale nasucho…
se obchody nikdy neprobírají.
Nemám pravdu, Wojtku? Wojtku.
Nechávám si ho tady, protože je to slušnej chlap.
Jen si někdy sedí na vedení.
Co stojíš jak pytel hnoje? Dones nám jídelníčky.
Jasně, šéfe.
- Řediteli. - Řediteli.
Díky, ale nepřišla jsem na jídlo. Prodám zbytek Haliny louky. Za 150 tisíc.
Platí?
Jo. Ta nabídka se mi líbí.
- Domluveno. - Blázníš?
Ten šmejd ublížil babičce a ty mu chceš prodat půdu?
Kde máš čest, holka?
Jednou jsem takhle vyváděl po poněkud pochybné slivovici.
Pojď! Hned. Dělej!
Počkej! Halina potřebuje peníze.
Ať si je vydělá. Ať začne zase prodávat sýr.
- Hygiena jí to zakázala. - Všechno se dá vyřešit.
Kurku?
Wojciechu Kurku.
Omluv se za toho šmejda, nebo si hledej novou práci.
Pane řediteli, teď ne.
- Po tom všem chceš být jeho poskok? - Zas bych to nepřeháněl.
Wojciech je přinejlepším podnožka.
To ne!
Vidím, že ses s mým synem dohodla.
Čau taťko.
Wojto, miluju tě jako vlastního, ale ještě slovo…
Počkat, takže tohle je váš syn?
- No. Moc se mi nepodobá, co? - Chtěl jsem ti to říct…
Tati! Hele koho jsme s dědou zachránili!
Ztratil se u silnice.
- Chceš adoptovat koťátko? - Tolo, musím mluvit s Olivkou.
Ne, nemusíš. Všechno je jasné. Miláček.
Ale nemůžu. Musím se starat o kůzle.
Kůzle? Můžu ho vidět?
Jasně, přijď. Hospodářství Haliny Madejové.
Počkej. A ty znáš Halinu odkud?
Zeptejte se syna.
Co jste provedli tentokrát? Vy pitomci z Podlesí.
Jane?
- Jane? - Co je? Snad nehoří.
Jsi sám?
Jak jinak, takhle pozdě? Chodím spát se slepicema.
Viděla jsem přes okno ženu.
Takové věci v mém věku? To by mě mohlo přivést do hrobu.
Ale…
U nás se v tuhle hodinu na návštěvy nechodí.
Hned půjdu.
Proč hygiena zakázala Halině výrobu sýrů?
Přišla kontrola. Taková hnusná harpyje.
Začala něco o tom, že babička nemá v pořádku papíry.
A ty jsou pro ně svatý.
To je moje matka.
Straší mě za to, že jsem nepokračoval náš rod.
Halino!
A co jsem měl dělat, když jsem miloval jedinou ženu?
Dobrou noc.
- Asi ti budu muset namazat kůži, co? - Jasně, sni dál, děláš to jen pro mě.
- Slyšels to? - Co?
Začíná se zajímat o sýry. Nasákne venkovský život jako houba.
- Pojď, jdeme se napít. - A můžu tě drbat na zádech, co?
Ty starý chlípně. Pojď dál.
Mám s tebou ty nejčistší úmysly. Hned bych tě vzal k oltáři.
Olivko. Pojď ke mně!
- Ne, nechci obtěžovat. - Neodmlouvej!
Danieli! Děcka! Připravte stůl, máme hosta!
- Můžu tě navštívit ve Vratislavi, teto? - Jasně že můžeš. Vy všichni, celá rodina.
A kdo se postará o hospodářství?
Kvůli tomu hospodářství nikdy nikam nejedeme.
Ale jsme tu šťastní a máme vše, co můžeme potřebovat.
Jediná zábava jsou tady slavnosti.
- Zapadákov. - Holky.
Promiňte, dámy, ale je čas uložit děti do postele.
Husičky, dovnitř.
Tak šup šup.
- Čau mami, čau teto. - Pápá.
- Dobrou noc. - Mám vás ráda.
Čaj?
Nalej víno.
Teď mi řekni, co se děje.
- Já ani nevím, kde začít. - Od začátku.
Na dvakrát.
Na zdraví.
Teď si promluvíme.
Já jsem holka z Podlesínka,
zástěru mám po kolínka.
Pryč s tím bylinkovým šmejdem!
Pryč se všema šmejdama světa!
Je to ale kus chlapa, co?
- Nic moc. Že jo, Knedlíčku? - No tak. Vím, že ti padnul do oka.
A máma jeho dcerky?
To nevím. Nevím, bo ten Kuba…
on je tak, on chytne a nepustí, všecko si nechává pro sebe.
Hele… Smí se na slavnostech prodávat sýr?
Jasně.
Na jednoho mrknu očkem
a druhého drcnu bočkem.
- Amanda tě pozdravuje. - A tebe Matouš.
- Jak dopadla operace? - Všechno podle plánu. Už je jí líp.
- Seš nej. Držela jsem ti palce. - Já vím, zlato, cítila jsem to.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj! Tolčo, uvidíme se pozítří. Nemůžu se dočkat.
Já taky. Mám tě ráda, mami.
Já tebe taky. Amando, řekni pá.
- Pá. - Pá.
Vyřešil jsi to s Olivkou?
Není to tak jednoduché.
Vyznáš se v bylinkách. Děláš směsi, co pomáhají druhým.
Ale svoje problémy řešit neumíš.
Musím vyrobit směs, abys nebyla tak přemoudřelá.
Olivka je fajn. Nevidím se, že se ti líbí.
Jak to víš?
Co seš to za čarodějnici? Babička se obrací v hrobě.
Čaroděj, ty chytrá!
Co se děje? Už je po večerce.
Co vy?
Hej!
VYPLŇTE NABÍDKU PRÁCE: ŠÉFKUCHAŘ
Udělal jsem ti novou směs do dýmky.
Hledáš nového kuchaře?
Starej se o sebe, jo?
Přijedou investoři, měli bychom je dobře pohostit.
A vyřešil jsi to s Halininou vnučkou?
- Co tím myslíš? - Lhal jsi jí. Nemám pravdu?
No?
- Jo. - No.
Buď chlap a omluv se jí.
Dej mi tuhle noc.
Jen jednu noc.
Dej, dej, dej – s gestem – mu tuhle noc.
Jen jednu noc!
Wojto?
Pošleš mě jako omluvný hudební telegram.
- Wojtku, cos pil? - Dneska ne.
- Viděl jsem to ve filmu. Funguje to. - No… Tole by se hodili sourozenci.
Dejte mi pokoj!
Byla by škoda, kdyby vaše geny vyšly nazmar.
Slyšíš?
Wojto, když se snažíš, vypadne z tebe i rozumná věc. Dej mi pěst.
Kamarádi.
MOJE A BABIČČINY RECEPTY
RECEPT NA SYROVÁTKA
Olivko, moje milovaná vnučko. Poslala jsem ti tolik dopisů.
U mně všechno při starém.
Bolí mě u srdce z toho, že uběhlo další léto,
kdy jsi u mě nebyla.
Zima je za rohem a Vánoce se blíží.
A je mi smutno, že nejsi se mnou.
Mikuláš se nejspíš zastaví s dárkem.
VRÁCENO ODESÍLATELI
Doručím ti ho.
Začalo jaro a přiletěli čápi.
Knedlík dospěl a řekl mi, ať ti popřeju všechno nejlepší.
Čekáme tu na tebe.
Všude kolem je radost, jenom tady ne, moje srdíčko.
Chybíš mi. A těším se, až mi od tebe přijde dopis.
Načmárej pár slov pro svou babičku.
Miluju tě, kůzlátko.
Moje malá hvězdičko. Moje srdíčko.
Babička.
Nikdy jsem ty dopisy nedostala.
Co ty tady?
Musím s Olivkou něco urovnat.
Halinu nepotěší, žes navštívil její vnučku. V noci.
Myslím, že už by lidi měli spát.
Ve vlastních postelích.
- Dobrou noc, paní Elo. - Dobrou noc.
- Máš něco? - Zprávu pro Halinu. Není dobrá.
Mluv.
Její vnučka se stýká s jejím úhlavním nepřítelem.
Ježkovy oči!
- Ani slovo Halině. - Proč?
Co když to neunese? Pak by měla doopravdy pohřeb.
Já to zařídím.
- Dobrý den. - Dobrý.
SANITÁRNÍ STANICE
Koho jsi udal tentokrát, práskači jeden?
Taky tě rád vidím. Zase budeš moct prodávat sýry.
- Co to je? - Přečti si to.
Musíš mít dobré vztahy.
Nejdřív na Halinu pošleš kontrolu a pak jí jedním slovem obnovíš činnost.
Berou ode mě bylinky. A tu stížnost jsem neposlal.
Jasně.
- Čau Olivko. - Ahoj!
- Budu řídit já. - Fajn.
Z litru mléka je asi čtvrt kila sýra. Mléko by mělo být dobře osolené.
Až to začne bublat, sundej hrnec z ohně.
Podlej citronovou šťávou, aby to mělo ten správný šmak.
Od oka, stačí pár kapek.
A to nejdůležitější…
Dej mu tuhle noc, jen jednu noc
Dej, dej, dej mu tuhle noc. Jen jednu noc.
Poslouchám.
- Omluva od Kuby. - On tě poslal?
- Funguje to, ne? - No… Ne tak docela.
Nevěděl jsem, jakou písničku vybrat.
Prstem ne!
Nesolíš?
Je to neslaný!
Protože nesolíš.
Co máš s Olivkou Madejovou?
Nechce mě vidět. Nemáte se čeho bát.
Vidím, že ti učarovala.
Fakt jsem to podělal.
Naše Olivka vám rozbušila srdce.
Protože je to skvělá holka. Moc.
Jsi blbec.
Měl jsi šanci to urovnat.
Nevím, jestli by paní Halina chtěla.
Sám víte, že si začala. Zažalovala mě, já to chtěl urovnat…
a ta babizna mě odehnala.
Nedovolím, abys urážel mou holubičku.
Ale ostrá ona je, to je pravda.
Možná je nějaká naděje, abyste to s Olivkou dali dohromady.
Na tango jsou potřeba dva.
Těla v jednotě a dychtivé srdce.
Na tango jsou potřeba dva.
Tak už to chodí na světě tomto.
Kam se ty sýry hrabou na Halininy.
A to máš být kuchařka z velkoměsta.
Pánové. Kozí sýr není moje specialita?
- Pořád se učím. - No dobře, dobře.
Vem si mě, bude to úžasné.
Beru!
Zasyp mě zlatem ještě.
Beru tě.
Jako náhradníka, místo Haliny, abys zpíval na slavnostech.
Ne, asi ne.
Můžeš vyhrát.
- Kolik? - Deset tisíc zlotých.
- Na rozdělení. - Aha. Na pětkrát. Šestkrát.
Na šest…
Tak jo. To zní mnohem líp.
Pecka. Dobře!
- Matyldo. - Co je?
Nevíš, kdo Halinu udal hygieně?
Olivko. Pracuju na tom.
- Čau strejdo! - Kozičko!
- Co ty sýry? - Ochutnej.
Nic moc.
- Táta by je mohl dochutit bylinkama. - Kuba má nejlepší bylinky v okolí.
- Nejlepší. - Nejlepší.
Jeho o nic prosit nebudu.
- Nemusíš. Můžeš si je koupit. - Aha! Moudrá slova od toho mrňouse.
Chápu, proč se zlobíš na tátu. Taky bych se zlobila.
Udělal ze mě hlupáka.
Zamiloval se. A víš, co s člověkem udělá serotonin.
Tvůj táta se často zamilovává.
Spíš holky do něj.
Není divu. Je to fajn chlap.
Co kdybys mu odpustila? Žádám tě o to jako žena ženu.
Říkal jsem ti, že v Podlesí bychom neměli obchodovat.
Ani GPS tady nefunguje.
Dareku, co tu vůbec děláme?
Příroda mě nenávidí. Něco mě sežere, uvidíš.
Minule mě na venkově kousl komár. Hlava mi otekla jak balón.
- Hele. Čáp. - Vidím.
Klid, žádní komáři tu nejsou.
Hele. Čum na ty dva.
Kdyby je kousl komár, tak je namol.
Pánové. Dobrý den.
Jednu otázečku. Jak se dostaneme do Bylinkové osady?
GPSka vypověděla službu.
Offline.
Jeďte kousek rovně, pak doleva a po polňačce, to je nejrychlejší cesta.
Děkujeme, pánové. Zachránili jste nás.
Požádej, a dostane se ti.
Varšaváci už jedou.
Nejdřív jim ukážu bylinky a pak je pozvu na oběd.
- Co dělá nový kuchař? - Kuchař? Není tu žádný kuchař.
- Děda udělá bramboráky. - Co prosím?
Co „co prosím“? Tola je miluje, viď?
- Jo. - No.
Tolčo, umíš dělat bramboráky?
Mám na tebe velkou prosbu.
Můžeš to upřesnit?
Potřebuju tě.
Do začátku rajčatové carpaccio.
Potom gazpacho. A na závěr houbové knedlíčky.
- A jako dezert? - Jako dezert…
- Sýr. - Sýr? Jako dezert?
- Úžasně voní. - Neruš mě.
- Kde máš ty Varšaváky? - Přestaň ukusovat!
- Jo, tati, přestaň ukusovat. - Nevím. Nemají signál.
Mám 3248 kroků.
- Půlroční rekord. - A došli jsme do stodoly.
- Ale je hezká, ne? - Jo, hezká.
Pánové, tohle není žádná putyka. Měli byste se obléknout do společnosti.
Tady žádná společnost není.
Vítejte.
- Asi jste měli náročnou cestu. - Ne, co vás to napadá.
Nic než noční můra. Už sem nikdy nevkročíme.
Posaďte se, pánové. Odpočiňte si.
Co nám zavolat odtahovku? Ve Varšavě si odpočineme daleko líp.
- Ale co náš podnik? - Najděte si jiný blbce.
Jsem důrazně proti vám a celýmu tomuhle Spodlesí.
A nedáte si něco k snědku?
Ani náhodou, na nic nesahám! Marku.
No, možná si ukousnem, ať se nevracíme domů na lačno.
Kdybych neumíral hlady, dávno by mě tu nikdo neviděl, to mi věř.
No… Dobrý.
Děkuju.
A tohle je specialita šéfkuchaře.
To by šlo.
Že jí děkujem.
A dejte jí štědrý bonus. Díky ní máme o celém regionu lepší mínění.
Dokonce jsme se rozhodli, že se mrkneme na vaše bylinky.
Jestli všechno funguje jako vaše kuchyně…
Myslím, že se přeci jen domluvíme.
Marečku.
- Tohle je chuť mého dětství. - Přesně.
V téhle neuvěřitelné prezentaci.
Úžasné.
- Varšaváci odjeli? - Poslal jsem je taxíkem na nádraží.
- Auto odveze odtahovka. - Plácli jste si?
- Jo. Nemohlo to dopadnout líp. - Měl bys někomu poděkovat. A pořádně!
- Dobře! Kde je Olivka? - Před chvílí odešla.
Běž za ní.
Chtěl jsem ti poděkovat.
Děkuju.
- Je tu takový klid. - Proto miluju Podlesí.
Kubo!
Kubo, promiň!
Potřebuju tě.
Moment.
Co se stalo?
Tvůj táta jel zkratkou a uvízl v lese, bez tvého auta ho nevytáhnem.
Moment.
Co se tak strojíš, andílku?
Dneska jsou slavnosti, chci Olivce pomoct se sýrem.
Říkal jsem ti, že si poradí sama.
Chci sklidit plody svého triumfálního plánu.
Zas musí být po tvým?
Nenecháš to být, abys náhodou nepustila otěže.
- Ne. - Tak to ne!
- Tak! - Hej!
Koukej ten žebřík vrátit, nebudu to opakovat!
Koukej ten žebřík vrátit na místo!
No?
No, možná máš pravdu.
Co se trochu pobavit? Udělat si hezky…
Společně.
- Co? - Halino!
Co?
Na tohle jsem čekal tak dlouho, ty můj andílku! Halino!
Halinko moje nejdražší!
Ty! Ne…
Pojď sem.
Pojď ke mně.
Halino?
Halino!
Klid, Jane. Vrátím se.
Halino!
Taková povaha. Jak bych ji mohl nezbožňovat?
Žijeme jen jednou.
Seno a voda…
Kam se poděly, kam se poděly.
Kam se poděla ta moje krása.
Ta moje krása, co světem bloudí.
Ti krásní chlapci, ti chlapci krásní,
dají se svésti, ti chlapci krásní.
Namalovaly jste krásnou reklamu, děkuju.
- Pojď střílet z luku! - Tak jo!
A co já?
Musím jít. Dneska jsem vedoucím obřadu.
Hodně štěstí, ty moje celebrito.
Hele.
- Ahoj. - Ta druhá je lepší. Čau.
- Můžeme si promluvit? - My už půjdem.
Půjdem!
Nemusíš mi to vysvětlovat.
Musí.
Pohlídám ti stánek.
Tak pojď!
Holky?
To je moje rodina.
Páni. Blahopřeju.
Pořád to nechápeš.
Tohle je moje máma.
A tohle je její přítelkyně.
Vítej v naší skládance.
Tadá.
Vítám vás na slavnostech Chutě Boček.
Letos pro vás máme neuvěřitelné atrakce!
Od alpak po vesnické sboristky.
A teď sbor…
Sbor.
Pěvkyně. Byl jsi skvělý. Skvělý.
To je Halina?
A za ní Jan.
Ježiši. To nedopadne dobře.
- Tak ty se stýkáš s mým nepřítelem? - Kuba mi pomohl se sýrem.
Zradí tě!
- Halino! - Ty udavači! Monopolisto jeden!
Udala tě baba z vedlejší vesnice. Matylda mi to zjistila!
Nezakopeme válečnou sekeru?
Slyšíš to? Chce mi vrazit válečnou sekeru do hlavy!
- Dej mi to! - Pusť to!
Ticho! Teď mluvím já!
Mladí. Tam, a klid! Promluvím si s Halinou sám!
- Ty! Tys to věděl? - Věděl a fandil jsem jim!
Ochutnej. Mladí to zvládli.
No tak!
Dobrý.
Skoro jako můj.
Halino, ty hloupá ženská. Paličatá jako mezek.
Když se do sebe zamilujou, Olivka zůstane v Bočkách.
Měli bychom vnoučata.
My? Jaké „my“?
Byla jedna slípka, zlatá měla pírka.
Kohout od souseda chtěl jí škubat pírka.
Nechtěla mu dát, nechtěla mu dát…
S Halinou mě to mrzí.
Jsem zvyklej.
Byla jedna kačka, podivná kačka.
Kačera nechtěla, do krocana se zahleděla.
Nechtěla mu dát, nechtěla mu dát…
Už mám dost hádek.
Koza si pomyslela, co komu provedla, že s tím starým kozlem bytí musela…
Ale budu tě hlídat.
O tom nepochybuju.
Nechtěla mu dát…
Nechám vás.
Ta mrcha nechtěla mu dát.
Říká kozlovi, kliď se ty zvíře,
smrad ve stodole, hrozný ó Bože.
Nechtěla mu dát, nechtěla mu dát,
nechtěla mu ta stará mrcha dát.
S mámou se taky usmíříš?
Beran se zlobí, milý sousede, nenechám ženskou, řídit svět přece.
Fakt je pro tebe půda přednější než dcera?
Není to ledajaká půda.
Je to země našich předků.
On tu svou ženskou v klidu nenechá. Táhni si k čertu, ona mu spílá.
Zavolám jí, až se vrátí z meditace.
nechtěla mu ta stará mrcha dát.
Moc…
Moc jsi mi chyběla.
Taky tě mám ráda, babi.
No, švagře, Bůh s námi.
Hezky řečeno.
ŠVAGROVICE
A teď… Harpyje jdou.
- No. - No.
Tak co? Dáte nám koštnout?
- Jasně. - Co jste to vymlaskli.
No.
- Není špatná. - Vůbec není špatná.
- Jo. - Ještě jednu. Na odvahu.
- Na kuráž. - Před vystoupením.
Na kuráž.
No.
Teď se vám bude dělat „mi-mi“ jako nikdy!
A teď naše Zlobivé Narewanky!
Tam, kde v lese na dubu holubi vrkají.
Já rozkoš nepoznala, a roky běží dál.
Já rozkoš nepoznala…
- Halino. - Jo?
Mám informace z důvěryhodného zdroje,
že to byla Maryla Jurašová, kdo na tebe podal tu stížnost..
- Maryla? - Jurašová.
- Ta Jurašová? - No ta!
Jurašová!
To tys na mě poslala hygienu? Udavačko!
Je to udavačka!
Je to tak! A koho podplácíš, abys vyhrála všechny ty ceny?
Ty potvoro jedna!
- Přestaňte! - Čarodějnice!
- Ty čarodějnice! - No tak!
U řeky dívka seděla,
milovanému do tmavých očí hleděla.
Zeptal se jí, jestlipak mu dá,
ona že ne, asi ten pravý nebyl on.
Máma, máma, máma tě varovala, budeš sama, sama, věnce zaplétala.
Halino!
Měsíc vše osvěcuje…
Ty zmetku!
Tvůj milenec už nepřijde.
Máma, máma, máma tě varovala, budeš sama, sama, věnce zaplétala.
Krása je jako voda. Na nikoho nepočká, a rychle odtéká!
Olivko, pojď.!
Klid.
Můj otec plánuje renovaci kuchyně, abys mohla být špičkový šéfkuchař.
Kubo.
Ja nezůstanu.
Proč?
Můj život je ve Vratislavi.
Nechci zahodit všechno, co jsem tak dlouho budovala.
Vařit můžeš i tady.
Bylo by to jako tě tahat od bylinek.
Tvé sny jsou tady a moje tam.
Promiň, já na vztahy na dálku nevěřím.
Nezáleží ti na mně?
Záleží.
ŠVAGROVICE
Proč ji nezastavíš?
Tak to nefunguje. Musí to pochopit sama.
Nemohl jsi jí udělat elixír lásky?
Je imunní.
Bočki mi budou chybět, ale víte…
Musím domů. Takhle je to lepší.
Snad mě chápete.
Matěji, hlídej cibuli.
Dík.
Co se děje?
Podlesí?
Pořád na něj myslíš, co?
Zvýším ti plat.
A dva volné víkendy měsíčně.
To asi nepomůže.
Matěji. Pojď si popovídat.
Nepokaz jí to.
Vaření.
To je tvůj život. Miluješ to.
Ano.
- No tak? - Zamilovala jsem se.
No…
To přejde. Víš, kolikrát jsem byl zamilovaný.
Vaření, to je naše láska.
Nelituješ, že jsi sám?
Možná.
- Někdy. - Já nechci litovat.
Máš pravdu.
Nechceš si dát pauzu na večeři?
Lunch break.
A tak jsem našla svoje místo.
Svoje lidi. A skutečnou chuť života.
Překlad titulků: Jiří Nehyba