Замовлення один!
Мацюше, перерва закінчилася.
-Новачку! Посуд! -Так, шефе!
Швидше, бо все згорить.
Олівіє.
Олівіє! Тобі дзвінок!
Мені?
Я потім передзвоню.
Олівко, кажуть, питання життя й смерті.
Візьми, робота не вовк.
Алло. Олівія Мадей слухає.
Скажи офіціантці поквапитися!
Як це?
Чорт.
-Що мені тобі сказати? -Це лише два дні.
Це стосується моєї бабусі.
Знаю!
Але ти кидаєш мене у високий сезон.
Коли ми відкриваємо нове місце. Завершуємо меню.
Робуше.
Ти знаєш, що вибору немає. Я мушу поїхати. Це її похорон.
Я не зможу без тебе. Ким тебе замінити?
Повертайся через два дні. Я не шукатиму заміну.
Повернуся.
Привіт, я Олівка. Але ви вже це знаєте.
Мама вибрала це ім'я на зло бабусі.
Бабусі сподобалося б щось більш традиційне — Алінка.
Вони завжди сварилися. Згодом перестали й розмовляти.
Вибачте!
Шалена бабуся Галінка й шалена матуся.
Я теж продовжую цю сімейну традицію.
Мама знову поїхала на інший кінець світу
й вимкнула телефон.
Дякую за підтримку, мамусю.
БОДЗЬКИ — 1 КМ
Бодзьки. Підляшшя.
Як я любила сюди приїздити.
Одного разу ми з місцевими дітьми напилися ферментованої вишні.
Бабуся мене ледве не придушила.
Від неї в мене кулінарний талант.
Мама каже, що від неї в мене й мій характер.
Життя коротке, ніколи не знаєш, коли прийде твій час.
Господи!
Я вбила людину.
Викличу швидку!
-Алло? -Алло.
Швидка допомога. Слухаю.
-Алло… -Алло?
Ви мене чуєте?
Ах ти ж!
Знаєш, скільки часу я їхала сюди з Вроцлава?
Ти мало мене не вбив!
Я тебе?
Цей знак має стояти перед мостом!
У місті забули про слово «Вибач»?
«Вибач»?
Це ти маєш вибачатися. Ти вистрибнув прямо перед моєю машиною!
Що це? Що ти робиш?
Роблю перерву на обід.
Ти… Яку перерву?
Ланч-брейк.
Хочеш бутерброд?
-Не можу повірити. -Це здорова їжа.
Можу скоротити перерву. Тільки скажи: «Будь ласка».
Якби сказала «Вибач», було б простіше.
Ну добре…
Терплячість не моя сильна сторона.
ЖОДНОГО ТИСКУ
Я за цим не скучила.
Ласкаво прошу в Бодзьки!
Такого місця немає ніде у світі.
Повірте мені.
Це край цивілізації, кажу вам.
Добре, Олівко. Зберися.
Я буду елегантною для тебе, бабусю.
Правда.
Тобі не буде соромно.
Спадкоємиця тут.
Вибачте, що так використала ваш газон.
Ти зможеш, Олівко. Ти впораєшся.
Ти завжди даєш собі раду.
Пержина Ян.
Це я тобі дзвонив, сонечко.
Добрий день.
Можна мені до бабусі?
Ой, який сумний кінець
Ця остання година
А ця невдячна негідниця бігає містом
Немає кращого місця у світі
Ніж наша земля
Навіть Бог роняє сльози
Бо до Нього йде нова душа
Ще одна смертна душа
Ми змарнували стільки часу.
Прийшла до нього просто так
Я не була з тобою. Вибач.
Я мала померти, щоб почути це від тебе?
Олівця!
Що це за цирк?
Було цікаво, що ти скажеш мені над труною.
Ти збожеволіла. Не можна робити такі речі.
Що з тобою не так?
Ти б приїхала, якби я не померла?
-Приїхала б? -Кажи правду!
-Ні! -Не приїхала б.
Тобі не соромно влаштовувати таке шоу? Ви дорослі!
Це все заради Галіни.
Так! Одна за всіх, усі за одну!
І я!
Ти маєш побачити шоу, яке ми робимо на Різдво!
Люди приїжджають звідусіль.
-Цього не може бути. -Так.
А на кожне свято ми готуємо вокальний виступ,
тому священик позичив нам труну з гробу Господнього.
Клуб домогосподарок, сильні дівчатка!
«Зозульки»!
Вам це смішно?
Я тут сама з курками й козами. Усе сиплеться.
Треба було попросити тебе допомогти.
Я так довго тебе чекала.
Я вже стара.
Не марнуймо більше часу.
Ой, не будемо гаяти часу
Ой, не марнуймо…
часу
Бабуся була потрібна мені всі ці роки.
Де ти тоді була?
Галіно.
Як вона могла? Завжди все має бути, як вона хоче!
Галіно!
Куниця з'їла кабель.
Що ж ти так нервуєш?
Як ти могла мені збрехати?
Заспокойся, Олівцю, прошу.
Можемо відбуксирувати машину, з'їсти щось смачненьке?
Ну що?
Уже темніє. І тут десь бродять вовки.
Думаєш, мені п'ять рочків?
Ти швидко до цього звикнеш.
У мене немає вибору.
Пробач, Олівцю, за похорон.
Усі трагедії, що мене спіткали, геть звели мене з розуму.
Ти мій єдиний порятунок.
Ні, навіть не намагайся.
Це мати налаштувала тебе проти мене.
Ти згадала, що ми рідня?
Коли щось треба?
Добре.
Гаразд…
Ну-бо. Їж, Луїзо, їж.
Тихо!
Тельмо, не будь вредною, годі їсти сестрину їжу!
Ну, хоч про кіз ти можеш дбати.
У мене борги через одного
травника.
Місцевого магната, власника плантацій.
Він подав на мене до суду.
Допоможи мені.
Ось, тримай.
Він нацькував на мене санстанцію.
Мені заборонили виробляти сир.
Може, ти вже застара для всього цього?
Я так і подумала!
Мені потрібна молода кров.
Колись усе це буде твоє.
Продай це.
Для мене це не просто шматок землі.
Коли ти була малою,
ти теж любила це місце.
Картач ще був лошам, коли я купила його тобі.
Ти залишила йому це ім'я.
Разом ми впораємося, онучко.
Я не допоможу.
Серйозно?
Вони ж нові!
Картачу! Чому так рано?
Гей!
Що ви робите? Альо?
Гей! Геть!
Галіна!
Годуй малих сніданком, обідом і вечерею.
Їх треба доїти щоранку й щовечора.
Якщо потрібна допомога, клич Войтека.
Він допомагає мені на фермі.
Його хата — номер 15 у кінці села.
Якщо так хочеш, продай бабусину землю.
Я маю їхати.
Я все переписала на твоє ім'я. Документи в багажнику.
Це все. Галіна.
Гей! Облиш це!
Віддай!
НОТАРІАЛЬНЕ СВІДОЦТВО ДОГОВІР ДАРУВАННЯ
Гей, це мій робочий телефон! Віддай!
Чому ти такий упертий, швагере?
Скільки разів повторювати? Сливовий самогон надто кислий.
Мій дідусь робив сливовий самогон,
як і мій батько, тож і я залишуся вірним сливам!
-Доброго ранку. -Вітаємо онуку Галіни.
Добрий день, панове.
Ви бачили Галіну?
Які ще панове? Ми швагери.
-Ні, ми не бачили Галіну. -Ні.
Треба зварити яблучний самогон!
Солодке — це смачно,
а в моєму саду такі солодкі яблука, ідеальні.
Лише через мій труп!
Ти впертий цап, як і твій Вальдек.
-Що? -Так!
Ти мого батька цапом назвав?
-Так! -Ах ти!
Краще працюй, а не кричи, наче з тебе шкуру здирають.
-Жінко, він розлютився, наче бик… -До роботи!
Тупий та ще тупіший. Можете хоч день не сваритися?
Усе тому, що я щодня дивлюся на його морду!
А я дивлюся на твою і досі жива.
Перепрошую!
А ви бачили Галіну?
-Додому. -Додому.
-З богом. -Іди.
Це що, другий акт вашого шоу?
-Мого батька цапом назвав? -Тихо!
-Агов! -Засунь ці яблука собі в дупу!
Сваряться через самогон!
Агов?
Добрий день!
Ну…
Не дивно, що ферма моєї бабусі руйнується,
якщо в неї такий працівник.
Ти онука Галіни Мадей?
Мені потрібна допомога. Можеш швидко зібратися, Войтеку?
Войтек.
-Якщо я Войтек, то ти… -Олівка.
Гарний стиль, Олівко.
Моє авто там.
Можеш подбати про тварин Галіни?
Сподіваюся, вона повернеться до кінця дня.
Ти не знаєш, що за конфлікт у Галіни із цим тупим травником?
Гей!
Я сама не впораюся!
Це жорстоко, дівчино.
Гей!
Це моє, ясно?
Дякую.
Як справи?
Ходімо.
Вона народжує.
Я тобі допоможу, маленька.
-Тримай її за роги. -Що?
Тримай її за роги.
-Як? -Так…
Так…
Приготуйся.
Ти знаєш, що робиш?
Вона така мила.
Сонечко.
-Привіт. -Красуня.
Вітаю в Бодзьках, маленька. Спокійно.
Ні, залиш.
Мати має це злизати.
Дивися, які вони щасливі.
Вони блеють, бо голодні. І треба їх подоїти.
Я? Я не вмію.
Хіба ти не внучка Галіни Мадей?
-Дякую. -Будь ласка.
Що будеш робити із цим молоком?
Чула про молочарні?
Увечері полагоджу авто. Тільки потрібні запчастини.
Я маю бути на роботі завтра опівдні.
Ти справді…
поїдеш, навіть якщо не знайдеш Галіну?
Ти про все подбаєш.
У мене є інша робота.
Ні. Ти мене не покинеш тут.
У мене є робота. Не знаю.
Придумай щось. Візьми відпустку.
Здорованю!
Як справи? Хороший песик.
Так, хороший…
Кажуть, тварини відчувають людей. Іди сюди.
Заскакуй.
Це на щастя.
І не забувай годувати малих. Бувай.
О, знаменитість повернулася.
Привіт, Войтуше!
Кубуше!
Отже? Як там у столиці?
-Маю сказати, що добре. -Так?
Фігня це ваше шоу «Заспівай для Польщі».
-Вони там нічого не тямлять. -Що ти співав?
Справжній хіт!
Там біля річки дівчина сиділа
В її темні очі любов заглядала
Я б за тебе проголосувала.
Бо в тебе, Тольцю, є музичний смак.
На відміну від цих суддів. Я витратив купу грошей.
Твій звір стільки жере!
Так. Треба було брати своє авто.
Я не міг взяти своє, бо там було так багато…
гарних жінок.
Знаєш, я хотів їх вразити.
І? Хтось із них оцінив твої зусилля?
Тольцю, це воно як…
Кому не пощастило в музиці…
тому не пощастило
в коханні.
Зовсім.
Ти нікому не казав, де я…
Войтуше.
Ми ж домовилися.
Дякую.
ПОЛІЦІЯ
Добрий день.
Смачного.
Я хочу повідомити про зникнення Галіни Мадей.
Наскільки я знаю, твоя бабуся повнолітня.
І може виходити з дому, коли захоче.
Так, а якщо з нею щось сталося?
Що з нею станеться в Бодзьках?
Не знаю.
Не згадала?
Як разом збирали яблука?
Як аґрус збирали, пам'ятаєш?
Знаю, я встигла вирости в усіх сенсах, але…
Хіба ж настільки?
-Матильда! -Звісно.
-Привіт! -Привіт!
Рада бачити.
Чула, ти набираєш обертів у світі кулінарії.
Звідки ти знаєш?
Твоя бабуся цікавиться, як ти.
Вона приходить до мене сидіти в інтернеті.
Олівко, вона сумує за тобою, знаєш?
Ти додаєш борошно?
Лише ложку картопляного крохмалю. А решта — сира й варена картопля.
Спробуй.
Добре!
«Добре». Мій каже, що вони найкращі в Підляшші.
Найкращі.
Олівко.
А як тобі качки у Вроцлаві? Гарні на смак?
Непогані.
То як? Скажеш, де Галіна?
Спочатку перекуси.
Добре, давай огірок.
Ви будете гнатися за мною, негідники?
Відчепися!
Я вже йду!
Дівчата, обід.
Що?
Гей, альо! Поверніться! Дівчата!
Ну добре, ходімо додому. Зараз.
До побачення. Ходімо, дівчата, додому.
Ідіть! Додому!
Чудово!
Ви вперті, як Галіна.
Дівчата, додому! В інший бік! Гей!
Вітаю.
Вітаю!
Вітаю.
Я був неподалік і подумав: «Подивлюся, як справи».
-Пане Пержина… -Можеш називати мене моїм іменем, сонце.
Пане Яне, скажеш мені, де Галіна?
Навіщо?
Загубила бабусю, так?
-Не дуже. -Не дуже.
Мабуть, вона тобі розповіла, що планує.
Я нічого не знаю. Клянуся, я нічого не знаю.
Ти вже один раз збрехав, пане Яне.
Подумаєш.
Іноді треба зробити щось погане, щоб вийшло добре.
У Галіни справді…
Лише ти в неї залишилася.
Лише ти.
Ти дурбелик! Це не наш шифр.
Що?
Наш стук —
два коротких, два довгих, три довгих, два коротких.
Якось так.
Так. З тваринами все в порядку?
Так. І Черка успішно народила.
Ставлю сто польських злотих на те, що Олівця полюбить це місце.
Ні. Вона продасть ферму,
і тобі доведеться переїхати до мене назавжди.
Припини гадати. Вона залишиться на бабусиній землі.
Її гени нікуди не дінуться. От і все.
-А якщо вона продасть ферму? -Забери свої слова!
Краще налий настоянки.
За процвітання для моєї онуки.
Ти впевнений, що знаєш, що робиш?
Прошу.
-Є ганчірка, щоб витерти руки? -У багажнику.
Навіщо тобі ці коробки?
Щоразу, коли на роботі є залишки їжі, я їх роздаю.
Муркоче, наче кошеня.
Дякую.
І що далі?
Нічого, повернуся додому.
Ти про все подбаєш, так?
Допоможи мені, будь ласка.
Галіна тобі не пробачить.
А дарма.
Піду попрощаюся з Картачем і побалакаю з ним.
Дякую!
Войтеку!
Іди сюди, з малою щось коїться!
Зовсім ослабла.
Схоже, вона не п'є мамине молоко.
-Треба її якось погодувати. -Але як?
Дитячою сумішшю.
-Я покличу сусіда. -Не треба. У мене в машині є те, що треба.
Я віз це доньці.
-Візьми її на коліна. -Що?
На колінах буде легше її годувати.
Тепер візьми руку.
Візьми молоко в руку.
А тепер…
Їж.
Їж, маленька.
То чим ти займаєшся у своєму Вроцлаві?
Готую.
А я помираю з голоду. Нагодуєш мене?
Хіба тобі не треба повертатися до доньки?
Вона з дідусем.
А де її мама?
Ми не разом.
То як?
Тобі личить готувати.
Ріж хліб.
Я теж роблю бутерброди з помідорами, та цей…
набагато смачніший.
Що ви тут робите?
Уже час спати! Ідіть!
Перепрошую.
Ну-бо, дівчата, ідіть.
Добраніч! Ідіть.
Уранці ти застала мене зненацька…
Я лише ускладнив наші стосунки. Ти думаєш, я Войтек, а мене звати Куба.
Серйозно?
Ви почали мені подобатися, та ви не поїдете зі мною.
До побачення! Ви лишаєтеся тут!
Геть!
Ви не їдете зі мною.
Ви теж виходите, дами.
Знову куниці?
У мене аж лице кривиться, коли дивлюся на ці сливи!
Ти такий упереджений, як завжди.
Це ви!
-Це ми, так. -Так.
Що ви тут робите?
Варимо національний напій Підляшшя.
Що?
Галіна сир не робить, то ми тут хобі займаємося.
-Ти ж не проти, спадкоємице? -Можемо домовитися.
От і все.
Мені потрібен механік. Когось знаєте?
У двоюрідної сестри швагера чоловік тримає автомайстерню.
Тоді приведіть його для мене.
Тобто до мене. Якнайшвидше.
Так. Учора в нього була вечірка з нагоди хрещення.
Його не витягнеш із ліжка до обіду.
Так. Але ви приведете його сьогодні?
Можемо, але за цю угоду має бути компенсація.
Добре, скільки ви хочете?
Що? Гроші?
Нам потрібен цукор.
-Цукор? -У Галіни є запаси, гори цукру.
Повна комора.
-Добре, беріть. -Так!
-Цукор Галіни! -Спадкоємице!
Гей, стривай, Олівко!
-Сідай. -Сідай.
Справа в тому, може, ти допоможеш вирішити нашу суперечку?
Хто варить кращий самогон?
Ми починаємо бізнес і маємо вибрати, що продавати.
-Так. -Добре.
Так?
Слива.
Добре.
Яблуко.
Теж добре.
Але якщо змішати,
ще потужніше.
Змішати! Давай сюди!
-Що ти мені ллєш? -Ми їх змішуємо! Пий.
Ах ти!
Хай йому грець!
Яка суміш!
Це вогонь!
Будемо змішувати!
-Будемо змішувати! -Швагере, я люблю тебе!
І я тебе теж.
Дивіться, як сховалися.
Спіймаю їх п'яними — от я їм покажу!
-Швагере. -Га?
З такою кількістю цукру можна зварити десять літрів.
Ти уроки математики в школі проспав чи що?
-Що, знову? Лише сперечатися можеш? -Усе гаразд.
Знову скиглиш.
Вони здуріли. Тепер ви крадете в Галіни?
Ні за що! Сусідка погодилася нам допомогти.
Так, нам вдалося досягти емпатичного зв'язку.
Так. Емпа-що?
Що?
Читай більше, розгадуй кросворди,
тоді, може, твій словниковий запас також збільшиться.
Тупий та ще тупіший.
От, якби ваша емпатія збільшувала мізки.
Відповідайте. Куди ви несете цей цукор?
-Ну? -Моя горлице, моє серце й душа.
Я можу все пояснити…
Ну, я чекаю. Тільки не прикидайтеся дурнями.
Надто повільно мішаєш, треба швидше.
-Отак. -Так.
-Так… -Тихо!
Ще раз.
-Що сталося? -Галіна тут?
Галіно!
Щось не так?
-Так. Той мій тупий чоловік… -І мій.
Ще тупіший.
Вони змовилися з Олівкою.
-І я не знаю… -Ми не знаємо.
Ми не знаємо, чи це добре для тебе, Галіно.
Розказуй.
Ми дійшли висновку, що не знаємо жодного механіка.
-Бувай. -Бувай.
Стривайте!
Панове!
Ви мені дещо обіцяли.
Ми не хочемо сваритися з дружинами.
Це вища сила. З богом.
Ти щось зрозумів, Картачу?
Що це таке!
Станьте в чергу!
Тельмо.
Луїзо.
Благаю.
Співпрацюйте, дівчата.
Любі пані!
За мною.
Туди. Уперед.
На землю!
Господи боже!
Ранковий сміх — не гріх!
Давай сюди. Я завезу на молочарню.
Мені все одно туди треба.
У тебе навіть тут є робота?
Жінки у Воднічках посварилися через бджіл.
Не можуть зрозуміти, де чиї.
У вас тут є таксі?
Ти здуріла?
Хочеш грошима розкидатися?
Я в житті не користувалася таксі.
І сюди ніхто не приїде.
Тоді як мені дістатися вокзалу в Білостоку?
Можу викликати евакуатор, та треба на роботу.
Треба, або не дуже. За тобою вдома не плачуть діти.
Ти щойно приїхала, побудь ще трохи.
Чому ти так поспішаєш?
Олівко,
Я дивлюся кулінарні шоу.
Для когось надто солоно, для когось — забагато перцю.
Люди вибагливі, Олівко.
Це важка робота.
Маєш рацію. Я давно не була у відпустці.
Ну? Ось бачиш.
-Дзвони своєму босу. -Якому босу? Куди мені дзвонити?
Скажи, що в тебе грип.
Моя Яґодка інколи мене так обманює.
Це працює. Іноді.
Чекай. Я майже забула, навіщо приїхала.
Листоноша залишив це, коли пив каву.
Але це для Галіни. Я не можу його відкрити.
Твоя бабуся сказала, що я маю все залишати тобі,
бо тепер ти володарка землі.
Стривай. Коли вона тобі це сказала?
Раніше.
«Ми просимо негайно виплатити 25 000 злотих
кредитору, «Зільній Слободі»,
протягом 30 днів після отримання цього повідомлення».
Трав'яний козел!
Боже. Що ти вже придумала?
Вибач, Робуше, але, схоже, я щось підхопила.
У мене геть немає сил.
Мабуть, це якийсь місцевий штам грипу.
Я знав, що ти не повернешся. Я це відчував.
Знаю. Ти маєш право злитися. Я не планувала. Вибач.
Я знайду собі заміну.
Олі, я сумую за тобою. Останні п'ять років ти завжди була
поруч.
Припини, бо я заплачу.
Скажи, що тебе підкупили конкуренти.
Зізнайся, скільки тобі запропонували?
Робуше, де ще я знайду такого чуйного боса?
Не заспокоюй мене компліментами.
Я все відпрацюю, правда.
Даю тобі тиждень.
Дякую, босе. І вибач за грип.
Бери лопату й принеси води.
-Вітаю, пане Якубе. -Вітаю, пані Аліціє.
А як там Міхаш?
На щастя, здоровий, дякую.
Де базилік? Не можу його знайти.
Нехай хтось згребе листя! Тут не пройти!
Як усе пройшло?
Трагічно.
Ні…
Усе вийшло.
Варшав'яни хочуть інвестувати
в трав'яне кафе в Білостоку, у столиці й Любліні.
-Чудово! -Та спочатку вони хочуть нас відвідати.
Ну, тоді нам є за що випити, так?
Ах ти ж!
-Я не здамся без бою! -Так?
Ні!
Ви марнуєте воду! Хіба не соромно?
Соромно.
З глобальним потеплінням
за десять років рівень води в Нарві впаде на метр!
Вам начхати на нашу планету?
А він точно твій батько?
Інтелект передається від матері.
Але краса — від батька.
-То ти не мій тато? -Ах ти ж малявка.
Ти купив мені молоко й пляшечку?
Я позичив їх знайомій.
Наші малюки вже самі харчуються.
А чим мені годувати Анєльку?
Ми щось вигадаємо.
КОРЧМА
Босе!
Здається, гуска підгоріла.
-Здається? -Ну…
Ти казав, що гуска — твоя коронна страва.
У стресовій атмосфері мені важче готувати.
Тобі більше нема про що нервувати. Це твій останній день.
-Так? -Так.
Ну добре.
У піцерію
в Білостоку потрібен кухар.
Чудово.
Розморожуватиму «Маргариту» й таке інше без стресу.
«Капричіози», так.
Він мене звільнив!
Ще одного?
Так, ще одного.
Мені не щастить із кухарями.
Може, час найняти дівчину?
-Добрий день. -Добрий.
Добрий день.
Я шукаю власника.
Я керую корчмою. Травами займається син.
Тоді я до сина.
Ви знайдете його там.
Дякую.
-До побачення. -До побачення!
-Знаєш, що це за дівчина? -Ні.
Войтеку!
Я шукаю твого боса.
Що сталося?
Як можна так зі старушкою?
-Усьому цьому є пояснення. -Ти його захищаєш?
-Ні, я просто… -Відведи мене до нього.
Він пішов у справах.
Прикриваєш цього козла? Його батько сказав, що він тут.
-Добре, так? -Войтеку.
Тобі треба прикинутися мною.
-Це неправильно. -Ти не розумієш.
Я все зіпсував. Я все владнаю, та ти маєш мені допомогти.
Ти Куба Волак,
власник «Зільної Слободи».
Просто кажи «так».
Так?
Так.
Вам не соромно? Судити стару жінку?
Так?
У вас недостатньо грошей? Треба забирати в Галіни?
Так.
-Вам смішно? -Так.
Босе.
Може, зустрінетеся з пані Олівією в готелі, щоб обговорити все.
Ви хотіли запропонувати пані Галіні вигідну угоду,
але зараз у вас дуже важливий дзвінок.
Так.
Він трохи того?
Він працює над новим шампунем. Вдихав надто багато парів шавлії.
Але приходь у готель увечері, о восьмій.
Було б добре загасити цю пожежу.
Певно.
-Моя машина знову не працює. -Так?
То ти залишишся довше?
Класно.
Добрий день!
Хай бог благословить.
Добрий день.
Ми зі швагером
хотіли вибачитися.
Нам шкода, що так вийшло. Олівка може вирішити,
що в людей на Підляшші немає совісті.
Ми б дотримали слово, але наші баби…
-Обвели нас навколо пальця. -Погоджуюся зі швагером.
Отже? Що ти думаєш? Усе добре?
Усе добре. Заходьте.
Чудово.
Це для злагоди.
Не варто було.
Варто, не варто. Бери.
Дякую. Сідайте.
Чому б ні.
Нагадування для тих, хто любить вечірки.
Готуємося до фестивалю села Бодзьки! Будемо раді кожному!
А тепер пісня від ваших улюблених співочих птахів із Бодзьків.
Пригощайтеся.
Не подобається?
Смачно.
Це…
Більш витончено.
Але із сиром і кетчупом було б ще ліпше.
Панове,
а ви знаєте, у чому причина конфлікту між Галіною та «Зільною Слободою»?
Усе почалося з Волака-старшого, батька Куби.
-Він заволодів лугом Галіни. -Як це?
Там, де Куба зараз вирощує свої трави, була земля твоїх предків.
А твоя мати продала цю землю проти волі Галіни.
Пам'ятаю,
що вони сварилися.
Та мама не казала, через що.
Лише сказала, що більше не приїдемо в Бодзьки.
Галіна має продати решту лугу Кубі,
щоб виплатити борги, от і все.
Це правда.
Ці позови завдали їй лише страждання.
Запропонуєш їй відкликати позов,
якщо Галіна перестане надсилати на тебе, тобто на мене, скарги.
Кубуше, то ти сьогодні Войтек?
-Так. -Тоді називай мене босом.
«Директор» звучить краще.
-Вітаю. -Вітаю.
-Ти тут офіціант? -Треба якось зводити кінці з кінцями.
Войтуше.
Сідайте.
Є пропозиція.
Ніколи
не говоріть про справи без випивки.
Я правий, Войтуше? Войтуше.
Я тримаю його тут, бо
він порядний хлопець.
Інколи буває трохи дурний.
Чого ти стоїш? Неси нам меню.
Зараз, босе.
-Директоре. -Директоре.
Дякую, я не прийшла сюди їсти.
Я продам решту лугу Галіни. Пропоную 150 тисяч.
Ви згодні?
Так. Мені подобається ця пропозиція. Ми домовилися.
Ти збожеволіла?
Козел руйнує життя бабусі, а ти продаси йому землю?
Де твоя честь, дівчино?
Я теж якось так ошаленів, коли спробував сумнівний самогон.
Ходімо! Негайно!
Чекай! Галіні потрібні гроші.
Зароби їх. Не знаю, почни знову продавати сири.
Санстанція заборонила.
Усе можна вирішити.
Курек?
Войтеку Курек.
Вибачся, що назвав мене козлом, або знайду тобі заміну.
Директоре, не зараз.
І після цього ти хочеш залишитися його шісткою?
Не перебільшуйте.
Войтек у кращому разі моя підніжка.
Геть недобре!
Бачу, ви домовилися з моїм сином?
Привіт, татку.
Войтуше, я тебе люблю, як власного, та ще слово і…
Чекайте, то це ваш син?
Так. Не схожий на мене?
Я хотів тобі сказати…
Тату! Дивися, якого малюка ми з дідусем врятували.
Він заблукав, блукав дорогою.
-Хочете взяти Мацюша? -Толю, я маю поговорити з Олівкою.
Ні, не треба. Усе зрозуміло.
Він красунчик.
Але я не можу.
Мені треба доглядати за козенятком.
Козенятко? Можна подивитися?
Звісно, приходь у гості.
-На ферму Галіни Мадей. -Зачекай.
Тож,
хто ти для Галіни?
Чому не спитаєте в сина?
Що ви зробили цього разу?
Нахаби.
Пане Яне!
-Що? Тут пожежа? -Ти там сам?
Що тобі треба в таку годину? Я рано лягаю спати.
Я бачила у вікні жінку.
Такі справи в моєму віці?
Це може мене в могилу звести.
Але…
У нас не прийнято відвідувати людей у таку годину.
Я на хвилину.
Чому санстанція заборонила Галіні робити сир?
Була перевірка.
До нас приїхала якась гарпія. Почала щось бовкати про те,
що документи бабусі не в порядку. Для них папери — то святе.
Це моя мати.
Вона являється мені через те, що не продовжив рід.
Галіно!
Я кохав лише одну жінку за все своє життя.
На добраніч.
Схоже, мені доведеться робити тобі компреси?
Ні, продовжуй мріяти, це корисно.
-Ти чув? -Що?
Її почали цікавити сири.
Вона так швидко вчиться жити в селі.
Ходімо вип'ємо.
Може, тебе почухати ззаду?
Старий розпусник. Заходь.
Мої наміри щодо тебе, Галіно, лише чисті.
Я поведу тебе до вівтаря.
Олівко! Заходь до мене!
Ні, не хочу тебе турбувати.
Це не обговорюється!
Даніелю! Діти!
Накривайте стіл, у нас гостя!
Можна приїхати до вас у Вроцлав?
Звісно. Ви всі можете, усією родиною.
А хто дбатиме про господарство?
Через це господарство ми нікуди не їздимо.
Але нам тут добре, і в нас є все, що нам потрібно.
Тут весело лише на фестивалі.
-Тут застій. -Дівчатка!
Вибачте, пані, але час вкладати дітей спати.
Гусенята, ідіть у дім.
Хутко!
-Бувай, мамо. Бувайте. -Бувайте!
-Я люблю вас, бувайте. -На добраніч!
Чаю?
Налий вина.
Розкажи, що відбувається.
Не знаю, із чого почати.
З самого початку.
На два рази.
Будьмо.
Тепер поговоримо.
Я дівчина з Підляшшя
З фартухом до колін
Геть трав'яного козла!
І геть усіх козлів світу!
Гей. Але, визнай, виглядає він непогано.
-Нічого особливого. Так, Картачу? -Ні, перестань.
Він точно привернув твою увагу.
А що з матір'ю його дитини?
Я не знаю.
Не знаю, бо той Куба… Він…
Він хапається й не відпускає, і тримає все в собі.
Слухай… А на тому фестивалі можна продавати сир?
Можна.
Я підморгну одному з них
А іншого підштовхну
Аманда передає привіт.
А тобі Мацюш.
Як пройшла операція?
Усе за планом. Їй краще.
Ти найкраща. Тримаю за тебе кулачки.
Так, люба, я це відчула.
-Привіт. -Привіт.
Привіт! Тольцю, побачимося післязавтра. Не можу дочекатися.
Я теж. Люблю тебе, мамо.
Теж тебе люблю. Бувай!
Амандо, скажи «бувай».
-Бувай! -Бувай!
Ти помирився з Олівкою?
Це не так просто.
Ти знаєшся на травах.
Робиш суміші, які допомагають іншим, а зі своїми справами не можеш розібратися.
Треба приготувати суміш, щоб ти не була така розумна.
Олівка крута. Не дивно, що вона тобі подобається.
Звідки ти знаєш?
Який із тебе знахар? Бабуся в гробу перевертається.
Я знахар! От розумниця!
Що тут таке? Уже час спати.
І що?
Ах ти ж!
СТВОРИТИ ВАКАНСІЮ ШЕФ
Я приготував для тебе нову суміш трав.
Шукаєш нового кухаря?
Займайся своїми справами.
Скоро приїдуть інвестори. Було б непогано їх пригостити.
А ти вибачився перед онукою Галіни?
-За що? -Ти їй збрехав. Правильно?
Ну?
Так.
Ясно.
Будь чоловіком і вибачся перед нею.
Дай мені цю ніч
Лише одну ніч
Дай, дай, дай — робиш жест — цю ніч
Лише одну ніч!
Войтуше?
Надішлеш мене їй у якості музичної телеграми з вибаченнями.
-Войтеку, ти здурів? -Ні.
Бачив таке в кіно. Кубо, це працює.
Що ж, Тольці не завадять брати й сестри.
Боже, перестаньте!
Шкода такі гени, як у вас, не використати.
Ти це чув?
Войтуше, а ти щось тямиш, якщо стараєшся. Вітаю!
Друзі.
РЕЦЕПТИ МОЇ І БАБУСИНІ
ГАЛІНА МАДЕЙ
РЕЦЕПТ СИРОВАТКИ
Олівцю, моя люба онуко. Я написала тобі стільки листів.
У мене все по-старому, люба.
У мене лише одна онука, і моє серце розривається від жалю,
що тебе не було зі мною ще одне літо.
Зима не за горами, а Різдво наближається.
І мені сумно, що ти не поруч.
А Миколай, напевно, завітає з подарунком для тебе.
ПОВЕРНЕНО 27.04.2006
Я тобі його перешлю.
Лелеки прилетіли, коли почалася весна,
Картач виріс і попросив передати тобі найкращі побажання.
Ми чекаємо на тебе тут.
Усі навколо щасливі, окрім мене, моя люба.
Скучаю за тобою.
І з нетерпінням чекаю твоїх листів.
Напиши пару слів старій бабусі.
Люблю тебе, моє козенятко.
Моя маленька зірка. Моя найщиріша любов.
Бабуся.
Я не отримувала цих листів.
А ти що тут робиш?
У нас з Олівкою є справи.
Галіна не зрадіє, що ти відвідуєш її онуку.
Уночі.
У таку годину люди повинні спати
у своїх ліжках.
Добраніч, пані Елю.
Добраніч.
-Є щось для мене? -У мене новини для Галіни. Погані.
Кажи.
Її онука братається з її найбільшим ворогом.
Ну треба ж таке.
Ані слова Галіні.
-Чому? -А як не витримає?
Тоді буде справжній похорон.
Я цим займуся.
-Вітаю. -Вітаю.
САНСТАНЦІЯ
На кого ти цього разу доніс, щур?
Я теж радий тебе бачити. Тепер ти зможеш продавати свої сири.
-Що це таке? -Прочитай.
У тебе хороші зв'язки.
Відправити перевірку до Галіни, а потім зняти заборону одним словом.
Інспекторка — моя клієнтка.
-Я не маю стосунку до скарги. -Ясно.
-Привіт, Олівко. -Привіт!
Тепер я за кермом.
Добре.
З літра молока вийде чверть кіло сиру.
Краще, коли молоко посолене.
Коли вогонь почне булькати, знімай каструлю з конфорки.
Щоб було смачно, додай лимонний сік.
Лише трошки, не більше.
І найважливіше…
Дай йому цю ніч Лише одну ніч
Дай, дай, дай йому цю ніч Лише одну ніч
Перепрошую?
Це вибачення від Куби.
Він прислав тебе?
-Працює, так? -Ну…
Не дуже.
І тут я репертуар неправильно підібрав?
Тільки не пальцем!
Не солиш?
Зовсім не солоне.
Бо ти не солиш.
Що ти хочеш від Олівки Мадей?
Вона не хоче мене бачити. Не хвилюйтеся, пане Яне.
Бачу, вона тебе зачепила.
Я все зіпсував.
Наша Олівка розхвилювала твоє серце.
Бо вона чудова дівчина. Чудова.
От придурок.
У тебе був шанс усе виправити.
Не знаю, чи сподобалося б це пані Галіні.
Це вона почала! Подала на мене до суду, а як захотів миритися…
Ця жінка почала мститися.
Не смій зневажати мою голубку.
Але вона з характером, це правда.
Може, є надія
покращити все між тобою й Олівкою, так?
Для танго потрібні двоє
Тіла в унісон і нетерпляче серце
Для танго потрібні двоє
Так було створено цей світ
Ці сири не зрівняються із сирами Галіни, еге ж?
А ще кухар із великого міста.
Панове. Козячий сир — не моя фірмова страва.
-Я ще вчуся. -Знаю. Добре.
Візьми мене, це буде чудово
Я тебе візьму!
Влаштуй мені дощ із золота…
Я тебе візьму.
На заміну. Замість Галіни співати. На фестивалі.
-Ні, не хочу. -Є нагорода.
-А яка? -Десять тисяч польських злотих.
На всіх.
На п'ятьох. Шістьох.
На шістьох…
Гаразд. Так мені більше подобається.
Зрозуміла. Добре!
-Матильдо. -Що таке?
Ти знаєш, хто скаржився санстанції?
Олівко.
Я над цим працюю.
-Привіт, дядьку! -Сонечко!
Як справи із сирами?
Скуштуй.
Не дуже вражає.
Тато міг би приправити їх травами.
Трави Куби тут найкращі.
Так, найкращі.
Найкращі.
Я нічого не проситиму у нього.
А й не треба.
Можна купити все, що треба.
Приємно слухати розумні речі.
Я розумію, чому ти сердишся на тата. Я теж.
Він мене обдурив.
Він закохався. А ти знаєш, що серотонін може зробити з людиною.
Твій тато часто закохується.
Частіше дівчата закохуються в нього.
Не дивно. Він класний хлопець.
Може, ти з ним будеш полегше? Це я тобі як жіночна особа раджу.
Казав тобі, нам не варто вести бізнес у Підляшші.
Тут навіть GPS не працює.
Дареку. Я не розумію, що ми тут робимо.
Природа мене ненавидить. Побачиш, мене тут щось зжере.
Минулого разу в селі мене сильно вкусив комар.
Лице роздулося, наче кулька. Я мало не помер.
-Дивись. Лелека. -Я бачу.
Спокійно, тут немає комарів.
Гей. Поглянь на цих двох.
Якби їх вкусив комар, його б розвезло.
Панове!
Вітаю!
У нас питання. Як нам потрапити до «Зільної Слободи»?
Бо GPS
тут не ловить.
Офлайн!
Ще трохи прямо, потім ліворуч, ґрунтовою дорогою до кінця.
Це найшвидший шлях.
Дякую, панове.
Ви нас урятували.
Просіть — і не пропадете.
Варшав'яни скоро приїдуть.
Спочатку покажу їм трави, а потім приведу сюди на вечерю.
Що готує новий кухар?
Кухар? Кухаря немає.
-Дідусь готуватиме деруни. -Перепрошую?
«Перепрошуєш» що? Толя їх обожнює, а ти?
-Це правда. -Ось.
Тольцю, а ти вмієш готувати деруни?
У мене до тебе прохання.
Що ти маєш на увазі?
Ти мені потрібна.
Для початку приготуємо томатне карпачо.
Потім гаспачо. А завершимо все варениками з грибами.
-А на десерт? -На десерт…
-Сир. -Сир? На десерт?
-Пахне фантастично. -Не заважай.
-Де твої варшав'яни? -Годі все пробувати.
Правильно, тату, годі пробувати.
Я не знаю. У них немає сигналу.
У мене 3248 кроків.
-Рекорд за шість місяців. -Заради цього сараю.
-Але тут гарно, чи не так? -Так.
Панове, це не місцева півничка.
Для пристойного місця треба причепуритися.
Тут немає нічого пристойного.
Вітаю!
-Бачу, шлях сюди був важким. -Чому ви так вирішили?
Це був справжній кошмар. Ми більше ніколи сюди не приїдемо!
Сідайте, панове. Відпочивайте.
Може, викличете нам евакуатор? Тоді зможемо відпочити у Варшаві.
А наша угода?
Шукайте собі інших дурнів.
Я категорично проти вас і всього цього регіону!
Може, ви щось скуштуєте?
Ні за що, я ні до чого не торкнуся! Мареку.
Хіба що лише спробую, щоб не повертатися додому натщесерце.
Якби я не вмирав із голоду,
мене б уже тут не було. Повір.
Смачно.
Дякую.
А це фірмова страва шеф-кухарки.
Нам як раз знадобиться.
Передавайте їй вітання.
І дайте щедру премію, бо…
Вона змінила нашу думку про цей регіон.
Ми навіть вирішили подивитися на трави.
Якщо тут все таке,
як ваша кухня…
-Думаю, ми переглянемо наші плани. -Так.
Маречку…
-Це смак мого дитинства. -Так.
А яка неймовірна подача.
Чудово!
-Варшав'яни поїхали? -Я викликав їм таксі до станції.
-Їхнє авто відбуксирують. -Угода є?
Так! Краще не могло бути.
Треба комусь подякувати. І якісно!
Добре! Де Олівка?
Щойно пішла.
Біжи за нею.
Я хотів подякувати.
Дякую.
Як тут тихо.
За це мені я люблю Підляшшя.
Кубо!
Кубо, вибач!
Потрібна допомога.
Дай мені хвилинку.
Що таке?
Тато їхав коротким шляхом і застряг у лісі.
Без твоєї машини я його не витягну.
Зачекай.
Чому ти так наряджаєшся, мій янголе?
Сьогодні фестиваль. Хочу підтримати Олівцю в її сирному дебюті.
Я ж казав, що вона впорається сама.
Хочу побачити, як мій план здійсниться на власні очі!
Завжди все має бути по-твоєму, так?
Не відпустиш, щоб не втратити контроль.
-Ні. -Нізащо!
-Там! -Гей!
Гей, я скажу лише раз: поверни драбину!
Ах ти ж, поверни драбину!
Ну?
Ну може, ти маєш рацію.
Спробуймо добре провести час?
Разом.
Галіно!
Так?
Галіно, я так довго цього чекав, мій янголе! Галіно!
Галіно, моя люба!
Ти! Ні…
Іди сюди.
Іди.
Галіно?
Галіно!
Отак.
Галіно!
Не переживай, Яне. Я повернуся.
Галіно!
Не жінка, а вогонь. Як можна її не любити?
Живемо лише раз.
Ой, сіно і вода
Куди вони поділися?
Куди поділася моя врода?
Моя врода блукає світом
Усіх гарних хлопців
Усіх гарних хлопців вона спокушає
Гарний вийшов плакат, дякую.
-Ходімо стріляти з лука! -Гаразд!
А я?
Мені треба йти. Я сьогодні ведучий церемонії.
Щасти тобі, моя знаменитосте.
Дивись.
-Привіт. -Ні, інший краще.
Можемо поговорити?
А ми підемо.
Нам треба йти.
Не треба нічого пояснювати.
Треба.
Я нагляну за прилавком.
Ходімо.
Дівчата.
Це моя сім'я.
Овва.
Рада за вас.
Ти досі не зрозуміла.
Це
моя мама.
А це
її дівчина.
Вітаємо в нашій веселці.
Та-дам!
Вітаю всіх на фестивалі «Бодзьківські смаки»!
Цього року у нас для вас багато цікавинок!
Від альпак до сільських домогосподарок, що співають у хорі.
Перед вами хор…
Хор.
Співочі птахи. Ви молодці. Чудово.
То Галіна?
А за нею Ян.
Повірте. Це погано скінчиться.
Тепер ти братаєшся з моїм ворогом?
Він допоміг мені із сиром.
Він тебе обдурить!
-Галіно! -Злодій! Ти монополіст!
Це була жінка із сусіднього села. Матильда дізналася!
Може, викуримо люльку миру?
Чуєш? Він мене викурити звідси хоче!
-Відпусти! -Віддай!
Тихо!
Тепер моє слово.
Молодь, слухайте! Заспокойтеся!
Я сам поговорю з Галіною!
Ти!
Ти знав?
Знав і вболівав за них!
Спробуй. Вони його зробили.
Ну що?
Смачно.
Майже як у мене.
Дурненька ти, Галіно. І вперта, як старий цап!
Якщо вони закохаються одне в одного,
Олівка залишиться в Бодзьках назавжди.
У нас будуть онуки.
У нас? Які ще «ми»? Перестань!
Жила-була курка із золотим пером
А сусідський півень Хотів її обскубати
Вона йому не дозволила
Вона не хотіла…
Вибач за Галіну.
Я вже звик.
Була колись качка, якась дивна
Замість крижня Вона віддала перевагу індику
Його не хотіла
Вона його зовсім не хотіла
З мене досить сімейних чвар.
Коза думає: «Що я таке зробила Щоб бути зі старим цапом?»
А я стежитиму за тобою.
Не сумніваюся.
Його не хотіла
Залишу вас.
Зовсім не хотіла
Вона цапу каже Ти невдаха
Іди геть, від тебе смердить
Вона його не хоче
Зовсім його не хоче
Ти й з мамою помиришся?
Баран іде Мій любий сусіде
Я не дозволю жінці керувати світом
Невже земля для тебе важливіша за доньку?
Це не будь-яка земля.
Це земля наших предків.
Він не перестає бурчати на жінку Іди ти до біса із цим стариком
Я подзвоню їй, коли вона повернеться з медитації.
Його не хотіла
Зовсім не хотіла
Я правда…
Я правда сумувала.
Я теж люблю тебе, бабусю.
Ах ти…
Ну, швагере, щасти!
Влучно сказав.
ШВАГЕРОВА МІЦЬ
А ось і наші гарпії!
-Що? -Ну!
Ну!
Ну, ну.
Дасте спробувати?
-Ну… -Спробуймо, що у вас вийшло.
Добре.
У вас тут непоганий самогон.
-Так. -Ще по одній. Для хоробрості.
-Для хоробрості. -Перед виступом.
Рідка хоробрість.
Ось.
Тепер розспіваєтеся, як ніколи!
А тепер виступають «Норовисті нарев'янки»!
Десь у лісі на дубі Голуби воркують
Я розкоші не знала Роки проходять повз мене
Я розкоші не знала…
-Галіно. -Так?
У мене інформація з надійного джерела,
що Мариля Юрась поскаржилася в санстанцію.
-Мариля? -Юрась.
-Та Юрась? -Так.
Юрась!
Це ти нацькувала на мене санстанцію? Донощиця!
Вона стукачка!
Добре, це так!
Кого ти підкуповуєш, щоб постійно вигравати?
Ах ти мегера!
-Припиніть негайно! -Відьма!
-Досить!
Біля річки дівчина сиділа
В її темні очі любов заглядала
Він її спитав, чи він їй до вподоби
Його це не хвилює
Але, мабуть, він не той самий
Мама тебе попереджала
Будеш сама вінки заплітати
Галіно!
Коли місяць дивиться на все
Ах ти вилупок!
Твій коханий більше не прийде
Мама тебе попереджала
Будеш сама вінки заплітати
Врода — як вода
Вона не чекає, а просто тече Опа!
Олівко, ходімо!
Спокійно!
Мій батько планує ремонт кухні, щоб ти стала шеф-кухарем світового рівня.
Кубо.
Я не залишуся.
Чому?
Моє життя у Вроцлаві.
Я не хочу залишати все, над чим так довго працювала.
Тут теж можна готувати.
Це все одно, що заборонити тобі займатися травами.
Твої мрії тут, мої — там.
Вибач, я не вірю в стосунки на відстані.
Я думав, я важливий для тебе.
Ти важливий.
ШВАГЕРОВА МІЦЬ
Чому ти її не зупиниш?
Так не можна. Вона має зрозуміти сама.
Не міг приготувати любовне зілля?
У неї імунітет.
Я сумуватиму за Бодзьками. Але, знаєте…
Мені треба додому. Так буде краще.
Ви ж розумієте, так?
Мачеку, стеж за цибулею.
Дякую.
Що таке?
Підляшшя?
Ти досі про нього думаєш?
Добре, підніму тобі зарплату.
І два вільних вікенди щомісяця.
Не думаю, що це допоможе.
Мачеку! Ходімо поговоримо.
Дивись, нічого не зіпсуй тут.
Кулінарія!
Це твоє життя. Ти його обожнюєш.
-Так. -Ну і?
Я закохалася.
Ну,
це мине.
Знаєш, скільки разів я закохувався. Кулінарія — ось наша любов.
Не жалкуєш, що ти сам?
Можливо.
-Іноді. -Я не хочу жалкувати.
Добре.
Може, візьмеш перерву на обід?
Ланч-брейк.
І так я знайшла своє місце.
Своїх людей. І справжній смак життя.
Переклад субтитрів: Анастасія Кислинська