Hola, em dic Orió.
Soc un nen, com tu. Tenim això en comú.
T'he vist aquí sola, asseguda, i he pensat que voldries companyia.
Jo en voldria.
Per això estic caminant cap a tu i...
passo de llarg.
Per què?
Perquè, Sally,
tinc por.
Vols saber de què? De moltes coses.
En aquest cas,
del rebuig, humiliació, que ho diguis als teus amics i es riguin de mi...
I no només em fas por tu, Sally, ni les noies en general,
sinó la majoria de coses.
És de tonyina, i el teu?
M'agradaria saber-ho.
El terapeuta diu que registri les pors.
Les gestiono amb la meva llibreta.
Mirem la pàgina 14.
La meva por a embossar el lavabo i inundar l'escola.
Gràcies a Déu.
També em fa por equivocar-me a classe.
Quin explorador va descobrir l'Índia per mar?
- Jo! - És delicat.
La profe tria qui no aixeca la mà.
Però aixecar la mà és perillós.
Així, intento semblar invisible, però no massa.
És Vasco da Gama.
És la resposta a moltes preguntes.
Però em temo que potser diria Gasco da Vama o Dasco ga Vama.
Tothom riuria.
Sra. Spinoza, jo ho sé!
Sí, Lisa?
Vasco da Gama.
Molt bé, Lisa.
La Lisa no m'entusiasma.
De fet, moltes coses no m'entusiasmen.
Com ara els pallassos assassins.
Les ones del mòbil.
Hola, àvia.
Les picades de mosquit infectades. Caure d'un gratacel.
Dir "bon dia". "Don bia!"
Les abelles, els gossos, l'oceà...
Fer que el meu equip perdi.
Orió, teva.
I, evidentment, m'espanten les taquilles. A qui no?
Estàs bé?
I a més,
en Richie Panichi.
Vaja, vaja.
Mira qui hi ha. L'Orió el ploramiques.
Ei, Richie.
Dus pantalons sovint?
Em fa por que en Richie m'humiliï,
que m'estomaqui.
I també, que...
I si m'hi torno i el nas li puja al cervell i mor?
Pot passar. Busca-ho i veuràs.
Em detindran i viuré amb la culpa de...
Ei, t'he preguntat si portaves pantalons sovint. Contesta!
Sí que en porto.
Sovint?
Què hi tens, aquí?
"Temo els monstres,
les abelles, els perruquers, els gossos, l'oceà,
en Richie Panichi."
Ei, soc famós. Gràcies!
M'has dibuixat mort. Ningú em dibuixa mort!
Et "consifico" això per aquesta grolleria cap a mi.
Si no tingués por, et diria que és meu,
que m'hi dedico de ple i que no m'ho pots treure.
I que la paraula és "confiscar".
Gràcies, Richie.
- Com? - Com?
Mare meva.
Pringat.
Gràcies de què?
GRÀCIES, RICHIE
Bon cap de setmana.
Deixeu el full de permís a la meva taula.
El bus surt cap al planetari dilluns a les 9 en punt.
Ostres, esperava que s'hagués oblidat de la sortida.
Serà superdivertit!
Divertit, dius, Lisa? Que ets boja?
La sortida em fa por.
¿Anirem 30 nens en un bus vell,
com sardines, a tot drap?
Sona a accident assegurat.
Conec la taula de mortalitat.
I els mòbils gegants del sistema solar?
Quant fa que hi són? Cent anys?
I si he de seure amb la Sally i les mans es toquen?
Tindré un atac de pànic, seré un acudit
i mai sentiré la joia de la connexió humana!
Som-hi, vinga.
Orió, tens el full de permís?
Sabia que ho preguntaria.
Els pares no m'hi deixen anar.
No creuen en l'espai.
Sí, és complicat.
- És aquí. - Sí?
Hola, Orió.
Em fa molta il·lusió la sortida.
Em preguntava... Voldries que seguéssim junts allà?
Si no em fes tanta por, et diria: "Sí, hi vull anar amb tu.
És el que més vull.
Però abans he de deixar d'obsessionar-me amb les coses negatives que..."
És la meva mare. He de marxar.
Et veig al planetari, Orió!
No, no m'hi veuràs.
Pàgina 17 de la llibreta.
Tinc por que els pares m'abandonin.
VENUDA
No sé per què.
El terapeuta no té cap teoria.
Diu que els pares semblen macos, i hi estic d'acord.
Hola, rei.
Hola, mama.
Com ha anat?
Bé.
He fet galetes de civada.
Com ha arribat això aquí?
El pare ho ha trobat sota el sofà.
Vols dir entre els coixins?
- En vols parlar? - No gaire.
Ves-hi, serà divertit.
No n'estic gaire segur.
Orió, t'entenc.
- Sé que fa por. - Però escolta:
estar nerviós està bé. De fet, és normal.
La cosa és no deixar que la por t'impedeixi viure.
Exacte. Si no, no m'hauria declarat.
De vegades, cal sentir la por i fer-ho igualment.
Estimo els pares.
Aprecio el que intenten fer, però...
és el pitjor consell que he sentit.
Sembla que és el final de la cadena.
Oh, no.
És terrible.
Són dibuixos poc realistes.
Els objectes no veuen, no parlen
ni viuen aventures.
Ens tracten amb condescendència.
La vida és més complicada.
I la reencarnació, una il·lusió...
Alça!
...per a tot i tothom.
A la vida real, quan et mors, et mors.
M'aterra saber que és irreversible.
Intento imaginar-me com és.
Penso que és el no-res.
M'imagino el no-res.
Però això és negre i silenciós.
Són coses, no el no-res.
El no-res és l'únic inimaginable.
Orió, a dormir.
- Ben acotxat? - Sí.
Dents netes?
Que descansis, petit.
Bona nit, Orió.
Un moment!
Un conte ràpid?
Pels vells temps?
Orió, ja n'hem parlat.
Aquest és bo, ben grosset. És perfecte.
No crec que tinguem temps aquesta nit.
D'acord.
Sempre serem aquí per a tu.
Però sisplau, queda't al llit avui. Hem de dormir.
D'acord, però...
podeu deixar la porta oberta?
Entesos. Digues on.
D'acord. Una mica més?
Aquí?
Una mica més.
Aquí?
Sí, perfecte!
De fet, un pèl més?
- Gràcies. - Bona nit.
Bona nit.
Bona nit, pares.
No està tan malament.
Ho retiro.
Està molt malament. No hi ha res pitjor.
Perquè de les coses que em fan por, la foscor és la que més me'n fa.
Oh, no.
És una casa vella, cruix.
No m'he d'amoïnar.
Els pares han de dormir.
No puc ser empàtic per un cop?
No!
Maleïda foscor!
Quines aberracions cruels s'amaguen sota la teva capa de... foscor?
Deixa'm en pau!
En pau!
Molt bé, ja n'hi ha prou!
Cada nit cridant i que si patatim, que si patatam.
Les 7 nits de la setmana, els 365 dies de l'any.
És un no parar!
Què ets?
No és obvi? És fosc a tot arreu.
Hola, soc en Foscor.
Sant tornem-hi. Hi ha molta gent que em té por,
però tu estàs en un altre nivell.
Dels nens que em tenen por,
ets el més cridaner, detestable i,
sincerament, el més feridor.
Poca broma.
Tens força competidors. Mira qui em té por.
- Milions de persones. - És una llista?
Això mateix.
Saps quants nens em tenen por? Tinc complex!
I només és el volum 1.
La foscor no existeix.
I com és que estem parlant?
La foscor és l'absència de llum,
no un personatge de dibuixos.
Ja hi som.
Els humans sempre heu intentat conceptualitzar-me.
No t'escolto, no ets real.
Soc d'allò més real.
He fet una pel·li sobre mi.
Per oferir una perspectiva diferent.
És un projecte personal.
La foscor existeix des de fa més de 500 milions d'anys,
des que es van desenvolupar proteïnes sensibles a la llum.
FI DIRECCIÓ: FOSCOR
I doncs?
No t'agrada.
Vull que la gent ho conegui. Tothom m'odia.
No l'han acceptat al festival i és millor que altres films.
És un club molt tancat.
No, està bé.
Una mica curt per algú que fa tant que existeix.
Però la concisió és bona.
No he demanat ser una entitat supranatural que evoca temor i misèria.
Soc un paio normal que fa la seva feina.
Però em teniu mania.
Gairebé tothom em té por, em detesta,
creu que soc dolent
o em menysté.
I fa mal.
Escolta, em sap greu, no volia...
No passa res.
A mi la gent em cau bé.
Normalment et veus com et veuen els altres.
Vull tenir una oportunitat.
T'entenc.
Molts nens em tenen mania.
Richie Panichi, David Jensen, Howard Helstrom,
Isaac Pill, Rebecca Warren...
Va marxar, però encara m'amenaça per l'aniversari.
Té un punt bonic.
Sí, molt considerada.
EL MEU FILL TÉ PERMÍS...
Vull deixar de tenir por.
Sí, estaria bé.
No et sentiria cridar cada nit.
Crec que hi ha una manera d'arreglar-ho.
Vine a veure com treballo.
Se't passarà la por.
Apreciaràs la bellesa de la nit i deixaràs de tenir por.
Què me'n dius?
T'hi apuntes? Sí o sí?
No m'hi apunto ni de broma.
És clar que no.
Entesos, si et vols passar la vida paralitzat de por, endavant.
Tu tries.
EL PITJOR LLOC GRÀCIES
- Dus pantalons sovint? - Orió, teva.
L'Orió el ploramiques.
Ei, Orió.
Em fa molta il·lusió la sortida.
Hi aniré!
Sr. Foscor?
Sabia que ho faries.
Fem-ho oficial amb una encaixada.
Veus que fàcil?
Espera.
- Sé què estàs fent, papa. - Què vols dir?
Explicant-me això.
No faig res.
Sí, m'expliques com vas superar la teva por a la foscor
per intentar que superi la meva.
- Bé... - No funcionarà.
És una adaptació evolutiva
que vam adquirir per protegir-nos.
Veig que has investigat.
N'he escrit un poema.
"Hipàcia, la poeta". M'encanta.
Només és un poema.
N'hi ha prou.
No és gaire bo.
Me'l recites?
No, només dic que la por a la foscor és natural.
És pròpia de nosaltres, no hi podem fer res.
Ja.
En aquest cas, et deixo descansar...
Espera!
No he dit que no ho vulgui sentir.
Només volia dir que sé què fas
i que no funcionarà.
Entesos.
Tu i en Foscor volàveu per la nit...
En Foscor i jo volàvem per la nit...
Mola molt, oi?
Si vols dir que és terrorífic, sí!
T'ajudaré a superar les teves pors.
Soc immortal: tinc tot el temps del món.
He pensat començar amb una visita a "les virtuts de la nit".
Ho veus? Sense mi, no es veurien les arrugues dels actors.
Ets un venedor pèssim.
És increïble, oi?
Soc al·lèrgic a les lluernes.
Però no als estels, oi?
Però sí a la mort i estem massa amunt!
- Ets al·lèrgic a la vida. - Què?
Res.
Au, fica la mà a l'aigua.
I que em mossegui un tauró? Sí home!
Per veure la bellesa de l'oceà.
Saps què és la diversió, oi?
Una paraula que fa més atractiu el perill.
Mira! Això no ho tens sense foscor.
Els pots llençar de dia.
Potser,
però quin rotllo. La bellesa és el contrast.
- No mires? - Protegeixo les retines.
Au, obre els ulls!
- No! - T'ho estàs perdent!
Ni de broma!
- Obre els ulls. - No.
- Espatlla l'objectiu. - No el meu.
És pel teu bé.
Veus com és millor?
Noi?
Noi!
Et tinc.
- Déu meu. - Ha estat un accident.
M'has deixat caure! Podria ser mort, vull tornar.
No pateixis, et portaré a casa.
Al final.
Al final quan?
Es veu el carro. És bonic en aquesta època.
Quan em portaràs a casa?
Bona pregunta.
D'aquí a 24 hores.
- Parlant d'estels... - Què?
Sí, així funciona el tema nit i dia.
És un cicle de 24 h, no puc tornar.
Per què no?
M'he de moure.
Però si vols tornar enmig del no-res,
en la foscor, tot sol...
Espera, no puc tornar caminant sol.
Està com a cent milles.
Sembla que hauràs de venir amb mi.
Posa't el cinturó i agafa't fort perquè fliparàs!
- Et tapes els ulls? - Estic resant.
De debò? Saps quanta gent voldria estar en el teu lloc?
- Ningú? - La resposta és molta.
Perquè soc l'entitat més guai.
Perquè no hi ha altra entitat
que a la gent li agradi més.
Bon dia a tothom!
Ben puntual i fet un xaval.
Tindrem 24 oC i sol.
Humitat baixa i brisa fresca per l'oest.
Estarem molt bé amb aquest solet.
Com sempre, oi?
Adoro la feina.
Potser hem començat amb mal peu,
quan gairebé et mors i tal.
Però no ens hi capfiquem, tenim feina!
La meva feina és la més fonamental.
Aparec cada nit i la porto.
El què?
La foscor.
És una feina clau, perquè sense foscor,
la resta no pot treballar.
La resta?
Altres entitats de la nit.
N'hi ha més?
CAFÈ DE CARRETERA
Aposto. Jugues, Insomni?
Estic pensant, com sempre. El cervell no para.
Pensa!
Merda. No jugo.
I tu, Quietud?
Jugo.
Jugo. Et toca, Sleep.
Què?
Escala reial?
Increïble.
Ostres, tu.
Què passa? Què m'he perdut?
Has guanyat.
Magnífic.
M'encanta jugar amb vosaltres.
Perfecte.
Per què hem entrat aquí?
És l'hora de la pausa.
En fem una a cada fus horari.
Som divertits, et caurem bé.
- Penya, com va? - Ei!
Ben tornat.
Heu fet una bona feina.
- Has portat el noi? - L'ha portat?
Que irresponsable.
Increïble.
Ets boig?
És el contrari de motivant.
Deixa-m'ho a mi.
Orió, et presento les entitats de la nit.
La Sleep, la Quietud, l'Insomni i la Sons Inexplicables.
I la més creativa i poètica de tots:
la Somnis.
Has dut el cridaner?
El noi poruc?
És l'últim intent de convèncer el món que no ets dolent?
Que els nens et pugin l'autoestima
no forma part de la feina.
Carai, això ha estat dur.
Tot pot sortir malament.
¿I si t'alenteix i ja-saps-qui t'atrapa,
el concepte de foscor desapareix
i la fàbrica de l'univers s'altera permanentment?
- Pot passar? - És poc probable.
Prou de ximpleries.
Em sap greu, rei, però en Foscor no t'hauria d'haver portat.
Hauràs de tornar sol a casa, d'acord?
Vinga, s'ha acabat la pausa.
N'hi ha que tenim feina.
Una nit ho pot canviat tot.
Tinc 24 h amb el nen. L'ajudem a superar la por
i s'acaben els crits i les intrusions a la vostra feina.
Entesos, però assegura't que no interfereixi en la meva feina.
És clar, cap problema, no hi interferirem.
Ho deies de debò?
El què?
Que em pots treure les pors en una nit?
Una nit ho pot canviar tot.
- I aquella llum? - Llum? No en veig cap.
La que m'estàs amagant.
Amagant? Jo? Això són bajanades.
Més lluny, no els agrado.
Ximpleries! Si ets molt agradable.
Han dit que m'odien i que els faig nosa.
No han donat una bona primera impressió.
Quan els vegis en acció, t'inspiraran un munt.
No fan gens de por.
Ah, sí.
La Sleep s'encarrega que totes les criatures dormin.
Adorm a tothom?
I tant, no t'ho perdis, és fascinant.
Què?
És una professional. I el coixí, màgic.
...comparat amb la fregidora...
Déu meu. Digue'm que és cloroform màgic.
És clar.
Màgic.
Quina coseta més bufona.
MARTELL DEL SON
No! Para!
Et fa res?
No pot estar aquí mentre treballo.
Això no està bé.
Un coixí? Cloroform? Un martell?
I la poca higiene dels petons.
Escolta, fa milers d'anys que ho faig.
Crec que sé què em faig, noi.
I tinc els llavis nets.
Nets.
Gràcies per deixar-nos ser aquí.
No sé si podré tornar a dormir.
Molt bé.
Si estàs despert tota la nit, tinc l'entitat perfecta.
L'Insomni és el millor impressionista.
És qui manté la gent desperta
xiuxiuejant-los preocupacions a l'orella.
Això és una feina?
Ets molt bo fent amics, oi?
No gaire.
Ja ho he notat.
Ara mira i aprèn.
Típic de l'Insomni.
Per què li he dit allò? Què pensarà de mi?
M'acomiaden segur.
Mai ho entregaré a temps.
Està ben adormida.
Em cal l'artilleria pesant.
XIMPLERIES QUE HE DIT
Capital de Delaware?
És la D.
La capital de Delaware?
És la D.
No dormo per culpa seva?
- Serà tanoca! - Ep!
Creus que soc jo? No, company.
Només soc un megàfon dels teus pensaments.
No em segueixis més amb aquest nen.
És massa crític.
No és cert, oi?
Marxem d'aquí.
Evidentment, no podríem treballar sense la Quietud.
Calla, coi de gos!
És l'alarma?
Està bloquejant l'entrada.
Hi ha massa silenci!
Silenci!
- Silenci! - Calla, gos!
- I la brossa? - El gat s'ha escapat.
T'hem dit que ho espatllaria tot!
No soc cap mainadera, necessito concentració.
El nen no ho pot espatllar.
Emporta-te'l perquè pugui fer la meva feina.
Entesos.
Ha dit res de mi?
Honestament...
no l'entenc mai, però semblava enfadada.
Sons Inexplicables. Au, som-hi.
Ei, què hi ha?
Aquest moment necessita un so de cruixit
amb un toc d'esgarrapada.
Què és això? Pares, sento sorolls!
Genial. Estic causant sensació.
Això no està bé.
- No és real, noi. - Pots no fer això?
No pertorbis l'equilibri natural.
Aquí fem feines importants.
En defensa del nen,
és cert que la feina implica amagar-te i espantar nens.
No us he de donar explicacions.
La seva presència amenaça destruir el teixit actual de l'univers.
No t'hi capfiquis. Borda, però no mossega.
I em reservo el millor.
Prepara't i agafa't fort.
Mira, és allà.
Tots aquests colors?
Sí, és la Somnis treballant.
Si veure la seva feina no et convenç,
res no podrà.
Veure la seva feina?
Ei!
No cridis, està fent meravelles.
Molt bé, què hi ha al teu subconscient avui, Irene?
Molta ansietat per la feina. Demà tens una presentació important.
No sé si estàs preparada.
Has d'impressionar el teu cap.
I la teva filla vol adoptar un gat.
Mama, ens el quedem?
Bon material, avui.
Fem que tot això funcioni.
Fas la presentació amb seguretat.
Si reutilitzem la molla del mecanisme,
podem reduir els costos de producció un 30 %.
A tothom li encanta.
- És una heroïna. - Signa'm l'agenda!
Irene!
T'has guanyat això, Irene.
"Empleada més competent del món"?
Mama!
Ets la millor mare del món.
Una presentació increïble.
Segur que t'ascendeixen.
Ens el podem quedar, sisplau?
És clar que sí!
T'estimem, Irene!
És flipant! Estàs flipant, oi?
Sí, és força bona.
Ja t'ho deia.
Em recorda a un somni en què feia una presentació.
Tothom m'escridassava.
I la classe era la consulta d'un dentista.
Què carai...? Jo no he conjurat això.
- Quina coincidència, oi? - Ha de ser això.
Perquè si dic una cosa qualsevol com "cogombre maligne"...
Ei, Irene, toca la revisió anual.
Què carai està passant?
Foscor?
No us mogueu.
Has dit que no interferiríeu.
L'he d'inspirar.
I la teva feina és la més inspiradora.
Perdó pel cogombre.
Normalment.
Prou, ni una paraula més.
Crear un somni és un art molt delicat.
Qualsevol cosa que diguis o pensis pot influir en el somni.
S'entén?
Els pensaments també?
- Què has pensat? - Què?
En què has pensat ara?
En un nen de l'escola.
Qui?
En Richie Panichi!
Correu!
Et "consifico".
Es diu "confisco"!
L'Orió el ploramiques.
Has fet mai un capbussó, Orió?
No pot prendre mal ni res, oi?
No, no pots prendre mal en un somni.
Encara sort.
A menys que mori.
- Moriria de veritat. - Què?
Noi, si no surts d'aquí, acabarà malament.
En soc conscient.
Pensa en alguna cosa per treure'ns d'aquí.
Vinga, pensa.
Pàgina 14 de la llibreta!
Embossar el lavabo i inundar-ho tot.
No!
Noi!
Aguanta, Orió!
Què carai ha estat això?
Noi, o estàs pertorbat o ets molt creatiu.
Tens molta sort.
Podria haver estat desastrós.
Saps per què no ho ha estat?
Perquè has mirat la por als ulls i t'hi has enfrontat.
Torne-m'hi.
Has de posar la mà així i...
Soc jo o no et fa gaire il·lusió?
No he superat res.
Jo hi era, ho he vist.
M'has vist mort de por i intentant no morir.
Sí que tenia un punt de desesperació mortal.
Però no és menys admirable!
Foscor, no m'escoltes.
No he superat res, tinc por com sempre.
T'equivoques i t'ho puc demostrar.
Ho dubto molt.
Ah, sí, saberut?
A veure què et sembla:
ja no em tens por.
Oi?
Jo...
no et tinc por.
Ho veus?
Em referia a això.
A la meva filla li encantarà que ens fem amics.
Sabia que t'estovaries.
No ets molt jove per ser pare?
Futura filla.
Estàs com un llum.
Un moment. M'estàs dient que podies veure el futur?
Suposo. Només estic improvisant.
És mala idea?
No, no ho sé.
M'agrada la història i el personatge de la llum.
Tornarà o era una breu aparició?
Possiblement.
Només estic improvisant.
No sé com et pots inventar tot això.
Segur que tu també podries.
No, jo no.
Però, potser és massa?
Viatges pel món amb entitats de la nit
i ara també predius el futur?
És enrevessat?
No sé què vol dir.
El que deies.
Aleshores, sí.
Tens raó, trauré la predicció del futur.
El petit Orió no prediu el futur.
Segur? També és guai i divertit...
No, ho traiem.
Entesos.
- Per on anàvem? - Volaves amb en Foscor.
En Foscor i jo tornàvem a volar per la nit,
però aquest cop era diferent.
Tens raó, es veuen les arrugues dels actors!
Com els anells d'un tronc.
Sí que sembla com un cinturó.
A mi em sembla un robot que vol una abraçada.
Ostres.
És olor de gas? Segur que he apagat el forn?
No funciona res.
Vejam, quina cinta podem fer servir?
Hola.
Què t'he dit?
I si la vida és un accident còsmic i l'existència no té sentit?
Mama!
He de tornar a fer teràpia.
Renoi, vas fort.
- Què passa? - Un soroll.
Saps quant et pago? Guanya d'una vegada!
Mama...
Què passa, amor?
M'he espantat, no suporto la foscor.
Som-hi, diuen que el te aquí és excel·lent.
Foscor, gràcies, per cert.
Per què?
Bé, per tot això.
Per mostrar-me que la nit és més que foscor.
De res.
Aquell nen...
No te l'escoltis, no sap de què parla.
Potser sí.
No.
Jo era així, recordes?
Està espantat.
Sí, jo també sé què és tenir por.
Tu? De què diantre tens por?
Em fa por que la gent tingui raó quan diu que no soc bo
i fer tanta por com diuen.
Foscor, ¿recordes quan m'has dit que eres un bon paio
i no t'he cregut?
Sí.
Et començo a creure.
Oh, gràcies.
Saps què? Has madurat molt.
No ho tinc tan clar.
- Au, tornem a la feina. - Som-hi.
Hora de fer nones.
Au, som-hi.
S'ha acabat la pausa.
T'ha caigut això.
Gràcies, Quietud.
Cap problema.
Molt bé, estàs llest? Puja.
Deu ser una broma.
Qui és?
En Llum, l'antagonista d'en Foscor.
M'agrada, em fa sentir segur.
Com una manta calenteta.
Si això t'agrada, és clar.
"Oh, mireu-me, soc tan lluent."
Jo també tinc trucs.
Però vull que la imaginació treballi
en comptes de fardar-ne.
Au, Foscor, cal que això surti cada dia?
El què? No sé de què parles.
La teva actitud, tardança i inseguretat.
Com va, noi?
Hola.
Sempre és el mateix amb tu.
Arribo, et sents insuficient
i projectes inseguretats en mi.
Cada dia porto llum i esperança al món, i tu, el contrari.
No és... Jo...
Faig més que això.
De debò? Com ara què?
Com ara moltes coses.
T'ho explicaria, però ara no tinc temps.
En això estem d'acord.
D'aquí a 3 segons, portaré la llum del dia,
així que si vols seguir existint...
Ja, és clar.
Ja marxàvem. Tros d'ase.
Sembla un bon paio.
No és tan genial.
Ei, papa.
Sí? Tens son?
De fet, no.
Podem fer un tomb mentre acabes?
De debò?
Així serà fosc, com a la història.
Sí, és clar.
Demà no hi ha escola, així que som-hi.
Anirem pel parc.
D'acord.
Saps què?
M'agradava més l'altre camí.
A mi també.
Em tornes la mà?
- És clar, perdona. - Tranquil.
Tinc una idea i no la vull perdre.
És bona?
És sobre l'estrany que és no veure els estels.
Sí, tens tota la raó.
No has de fingir.
Que vols anar per aquí.
No fingeixo. El parc era fosc, a mi també em feia por.
Pensava que ho havies superat, com dius a la història.
Bé, és una història complicada.
Deixa que sigui complicada.
Us agrada simplificar
perquè qualsevol problema es resol
i fora preocupacions.
L'Orió coneix en Foscor i ja no li té por.
Hi ha una festa.
Hi afegeixo una festa?
Encara tens por, així que deixa que l'Orió en tingui.
La veritat és l'únic que ajuda.
És una bona observació.
Tu creus?
I tant.
Fem servir aquesta idea.
Què passa?
- Has mort? - Insomni!
Què? Pensar el pitjor és la meva feina.
No, tot bé.
- Sí, ho ha superat, oi? - Totalment.
Molt bé, a treballar.
Carrera!
Som-hi.
Aneu-hi, jo soc més mortal.
No hi ha cap llum.
Un perill. Passo.
De què tens por?
De res, només és que m'agrada molt el dia.
Com els sons. Heu sentit els sons del dia?
- Ocells, nens, brunch? - Sona genial.
Ho és, i us ho perdeu.
Hi ha una connexió entre sons i colors.
Tot està il·luminat, és psicodèlic.
Vermell, verd, groc, lila.
La nit té colors.
Es veuen millor si hi ha un foc.
Sí, això és llum.
- De debò? - Alça.
- Increïble. - Sento seguretat i escalf.
Entenc perquè fa menys por.
No és que em calgui,
però no es pot imaginar,
s'ha d'experimentar.
Vols dir que el problema és en Foscor?
En certa manera, sí.
L'estimo, però suposo que és el problema.
Vull dir, és molt bon noi, el millor.
Però si seguiu amb ell,
no gaudireu de totes les meravelles que en Llum...
Què?
És hora de marxar.
No vols esperar el teu nou millor amic?
Foscor, crec que ets el millor.
No m'ha semblat que diguessis això.
Només parlàvem.
Adoro el gelat i no vol dir que no adori les patates.
- Què soc? - Com?
El gelat o les patates?
Les patates?
- I en Llum, el gelat? - Sí.
Què t'agrada més?
Importa?
Exacte.
Només m'agradaria que ho visquessin.
Voldries que experimentessin que jo no hi fos?
No és això.
Doncs no et farà res desdir-te'n
davant de la resta i amb sensibilitat.
Hola.
Au, va.
M'han dit que els meus comentaris durant la pausa
no s'han interpretat com jo pretenia.
M'explicaré. M'estimo la nit i el meu bon amic Foscor.
Potser us penseu que us perdeu experiències,
però us vull recordar l'antiga dita
"No és or tot el que llu"...
Llu perquè hi ha llum i ho veus!
- No volia dir això. - És cert.
De quin color és l'or?
Per què el color només es veu de dia?
- Això. - Ho veieu?
Ei, ens estem desviant del tema.
En Foscor és genial, té moltes coses bones.
Com ara?
Vull dir que m'he equivocat
en suggerir que el dia és superior a la nit.
Algú pot dir que no sou tan macos com el dia, però, i què?
Perquè el que fa que el dia sigui com és
és l'oposat: la foscor i la buidor.
Sou l'aire que empeny les ales del dia.
Crec que no ho estàs arreglant.
Deixa'm acabar.
En conclusió, gràcies...
per la vostra feina ingrata
que fa que el dia sigui genial.
Jo plego.
Què? Ho deixes?
De fet, em quedo.
Esperaré el dia. Potser m'hi donen feina.
Au, sigues raonable.
Tu ni em parlis.
Tothom ens odia per culpa teva i la teva foscor infernal.
- Som amics. - Quin amic.
Que m'allunya de la joia de la vida.
Au, Sons Inexplicables, sabem que no plegaràs.
Ara em dic Debby.
Debby!
Fantàstic.
Almenys hi sou vosaltres, oi?
Som-hi tots, a treballar!
La Debby vol dir que ens aniria bé una mica de llum.
Que ens vegin.
Com que ningú ho diu, ho diré jo:
Volem ser vistos i escoltats.
Sí, és el que deia.
Fins aquí.
Plego!
I jo. Prou de viure a la teva ombra.
Què? Com?
Els somnis de dia existeixen, oi? Serà un bon repte.
Millor que els malsons.
Somnis, sisplau...
Si la Somnis marxa, jo també.
Quin sentit té dormir sense somnis?
Si la Sleep marxa, he de mantenir tothom despert sempre?
És massa feina.
També plego!
S'ha acabat la pausa, nois.
Prou de fer broma, ens hem de moure.
Tinc ganes de veure l'alba d'un nou dia.
No em deixeu sol, sisplau.
Hem de treballar junts. Som...
Som amics.
Bé, he gaudit molt del temps que hem passat junts.
Bon dia.
Bon dia a tothom.
Algú ha dit "Llum"?
No sé què li veuen, de debò.
Ja en som un.
Només quedo jo de la nit.
Això ja no és la nit.
Ara sembla el no-res.
Sona com el no-res.
I demà tu també marxaràs.
Volaré sol per sempre?
Ha estat una mala idea.
Em sap greu.
Potser els puc buscar durant el dia i convèncer...
No, ho deixo estar.
Seuré en aquesta...? No ho sé.
Roca? No crec que sigui viva.
Seuré aquí i esperaré el dia.
No pots!
Per què no?
- Ningú m'estima. - No és cert!
Doncs on és tothom?
Ei, Foscor.
Som-hi, mou-te!
Foscor?
Au, vinga!
No et pot donar la llum.
Si et quedes, desapareixeràs!
Estic disposat a arriscar-me.
D'acord.
T'ho he advertit.
Espera, no!
Em sap greu, noi.
El dia no espera ningú.
Foscor, has de marxar ara!
Ostres, no l'he encertat.
No m'ho esperava.
No, Foscor!
Llàstima. L'he avisat.
Bé, he de fer possible la vida a la Terra i tal...
A reveure.
Bon dia a tothom!
Que els vostres dies siguin macos com vosaltres.
Aleshores què?
- No ho sé. - Què?
No sé què més, no hi he pensat.
Deixes el petit Orió sol al mig de...
On ets?
Algun lloc d'Europa? No ho sé.
No és un bon final.
He dit que era complicat.
Ja no tinc idees.
És la teva història.
Sí, però no sé com acaba.
Els patrons visibles dels estels són les constel·lacions.
Si mirem les diferents representacions antigues del cel...
Estem mirant un sostre.
És una bona il·lusió, però, i molt educativa.
Voldria poder veure el cel real.
¿La ciutat tapa els estels
i posen estels artificials?
És un pensament molt profund, reina.
Gràcies.
No critico la teva feina.
Crec que el planetari mola. És un lloc guai on treballar.
Gràcies. A mi m'agrada.
I també m'agrada el que has dit.
Tinc una idea per seguir la història.
Ah, sí? Digues.
De debò?
És clar, digues.
Doncs hi aparec jo.
- Tu? - No t'agrada?
M'encanta. Continua.
Em pregunto si hauríem estat amics.
Tinc ganes de saber-ho. Continua.
Molt bé, doncs hi aparec.
Hola.
Hola, persona que està a la meva tortuga.
Soc la Hipàcia.
L'astrònoma grega?
No soc ella, però duc el seu nom.
Té sentit. Soc l'Orió.
La constel·lació?
Sí, que a mi em sembla menys un caçador i més...
com un robot que vol una abraçada.
Sí, això diuen.
Saps on som?
En algun lloc d'Europa? No ho sé.
Ostres, som molt lluny de casa i he espatllat moltes coses.
Ho sé, he seguit la teva història.
- Sí? - Sí.
Sense la nit, la gent no dormirà i es tornarà boja.
- Ho hem d'impedir. - Exacte.
Crec que sé com podem recuperar les entitats.
Ah, sí? Quina idea tens?
He escrit un poema per ajudar.
"Enyoro la foscor, ara que és lluny. L'enyoro, quan només hi ha llum."
No crec que ajudi gaire.
Continua.
"I alguna altra cosa, ni nit ni dia.
Potser tots criden: 'Visca'!"
"Enyoro la nit, perquè és com jo.
I quan és fosc, m'hi veig millor.
Potser el món és massa clar.
Sorollós, egoista i a punt per lluitar."
Possible apocalipsi i emergència climàtica
causada per la manca de foscor.
No és com m'ho imaginava.
"I al més silenciós, no se'l sent.
Als diferents, se'ls rebutja talment."
Entesos.
Això m'està minant la confiança.
"Creia que el silenci era la manca de so,
però és l'espai on hi ha sons petits.
Creia que la foscor era la manca de llum,
però és l'espai on brillen els estels.
Silenci, foscor i somnis m'abraçaven.
Em feien sentir segura en un món que m'esborrava.
Enyoro la foscor, ara que és lluny.
L'enyoro, quan només hi ha llum."
Ets una poeta.
Sí, és cert.
Que bonic.
Gràcies.
Hem de tornar a portar la nit al món.
Però en Foscor se n'ha anat, el necessitem.
No ha marxat.
Encara està ben viu
dins la memòria.
Qui pot accedir als records és...
Somnis, et necessitem!
Us necessitem.
A tot l'equip.
Si mors al somni, mors de veritat.
- Insomni! - És la meva feina!
Potser no és bona idea deixar el destí
en mans d'un nen d'onze anys amb ansietat.
No pateixis, seré amb tu.
Som-hi.
Sleep, et toca.
No patiu, tot controlat.
Hora de posar-te a comptar...
ovelles.
Genial, Sleep.
Tots a punt?
Bona nit, Orió.
Anem a les profunditats,
als racons més foscos de la ment.
Xerrar amb la Sally.
Presentació.
Pallasso assassí.
Ones del telèfon.
Mosquits.
Caure d'un gratacel.
Aquí està.
Quan vas conèixer en Foscor.
Ets al dormitori.
Sents un soroll que ve del racó més fosc.
Apareix una figura sinistra
que ve del racó més fosc del dormitori.
- Foscor! - Orió!
Em vens a buscar?
És clar, ets el meu amic.
Temia haver-te perdut.
No, soc aquí, amic.
Foscor!
Oh, no!
Foscor!
Orió!
Què és?
Torna a sortir!
És al teu cap, Orió. Només tu ho pots aturar.
Has d'entrar i rescatar-lo.
No hi puc saltar. Què passarà?
No en tinc ni idea, però crec que ho has de fer.
De què parles?
Volem saber el final perquè així la resta fa menys por,
però potser tenir por és part de la vida.
Crec que has de sentir la por.
I fer-ho igualment.
Molt sort.
Gràcies, Hipàcia.
Espera, Foscor.
Ja vinc!
Orió, aquí!
Orió!
Foscor!
Sortim d'aquí.
No aguantarà.
Oh, no. Aguanta!
L'hem de despertar ara!
Si no hi fem res, tots dos...
Es faran miques i moriran?
Mou-te. Sé que cal fer.
Ens xuclarà!
I ara què?
No ho sé.
Però estar amb tu ho fa menys horrible.
Sé què vols dir.
Ha estat un plaer coneixe't.
El plaer és meu.
Orió, desperta, fas tard a classe!
La son afecta al creixement!
Desperta! Per què no funciona?
No ho sé, no li he posat tantes zetes!
És hora de despertar-se!
- Desperta! - Amunt!
Vinga, Orió, desperta!
- Au, desperta. - Desperta, Orió.
Si no et despertes, et perdràs la sortida amb l'escola.
...la sortida amb l'escola.
Sally!
Ho hem aconseguit!
Bona feina, noi!
Mi-te'l! M'alegro que hagis tornat, company.
Adeu. Ha estat un somni passar la nit amb tu.
I tant.
Adeu, Hipàcia.
Admiro la teva feina.
I jo la teva.
També admiro la teva.
Oh.
Ostres.
Ets el millor, Foscor.
Sí, hi estic d'acord.
- Gràcies per tot, Foscor. - Sí.
Doncs això és tot.
Et veuré demà a la nit.
Bé, veuràs la foscor.
No tindré aquest aspecte, però em veuràs d'altres maneres.
Millors maneres.
Sí, ara ho veig.
I ho puc apreciar.
Gràcies per això.
Gràcies a tu, Orió.
Per què?
Per veure'm com em veus.
Bona part de com et veus és com et veuen els altres.
Demà aniràs a la sortida del col·le?
Sí.
Estàs nerviós?
Atemorit.
Però hi aniré.
Molt bé, noi.
Estaràs bé.
Un plaer, Hipàcia.
Igualment, Foscor.
Tens un bon pare.
Ho sé.
Com?
- No ho entenc. - He vingut a ajudar-te.
- Del futur? - Suposo.
- Em va bé al futur? - Sí.
Llavors, no m'he d'amoïnar tant?
Suposo que no.
Que joves.
A mi em semblen molt vells.
Què?
Hem quedat que aquesta nit no vindries.
Sí, però és demà. Heu dormit tot el dia.
Com? Ostres, és cert.
De debò? Ostres, ens hem adormit.
Estàveu cansats.
Us volia deixar dormir.
Qui és?
No us ho creureu, és la meva...
amiga del barri.
Un plaer.
Hola.
- Com et dius? - Hipàcia.
Que bonic.
Podríeu portar la Hipàcia a casa?
On vius, reina?
- A Manhattan. - Com?
Què hi fas aquí? Els pares ho saben?
- Més o menys? - Poden venir?
Potser, els hi trucarem.
- Què fem? - No ho sé.
No et podem deixar al passat.
Ho sé.
- Com has arribat aquí? - No ho sé.
- Torna-ho a fer. - Sí.
- Què passa? - No ho sé.
És terrible. Et podem adoptar.
- No! I la mare? - Li has agradat.
Vull dir la meva mare. La teva dona.
Oh, és clar.
Tinc dona?
Sí, la mare.
Ho sé.
Quin desastre.
Qui ets?
En Tycho. Vinc a ajudar.
Tinc una màquina del temps, et puc portar a casa.
Sí?
Hem de marxar.
S'han alliberat monstres del temps.
Els hem d'aturar perquè no es multipliquin.
Fins d'aquí a 20 anys.
A reveure!
Quan t'avisi, corre cap a la càpsula.
Molt bé.
Ara!
Ben fet!
Agafa't fort.
Què carai...?
Papa!
Hipàcia!
Tycho, quant de temps! Estàs igual.
Tu estàs molt vell.
Suposo que he crescut una mica.
Me n'he d'anar.
Gràcies per tot.
Cap problema.
I he pilotat la màquina del temps fins aquí,
matat monstres i tornat al llit.
És molt bon final.
- Sí? - I tant.
Gràcies per ajudar-me amb la història.
Tens son?
Sí.
Bona nit, amor.
Bona nit.
Oberta o tancada?
Avui tancada.
Que descansis.
Ei, papa.
S'ha adormit?
Gairebé.
- S'ha inventat un final? - Sí.
Màquina del temps.
Aquesta és bona.
Viatjar en el temps.
Bona idea.
Jo també ho crec.
Et quedes?
Demà torno a la ciutat.
Gaudiré de la nit una estona.
Molt bé, jo me'n vaig al llit.
Bona nit.
Bona nit, mama.
Bona nit, Hipàcia.
Puc seure amb tu?
M'encantaria.
BASADA EN EL LLIBRE D'EMMA YARLETT
EN MEMÒRIA DE MEGHAN NOYES I NOELLE MCCOWN
Subtítols: Anna Huguet Blasco