Hej. Jag heter Orion.
Jag är ett barn, som du, så det har vi gemensamt.
Jag såg dig sitta själv och tänkte att du kanske ville ha sällskap.
Det skulle jag vilja ha. Därför går jag fram till dig och...
...går förbi dig.
Undrar du varför?
För jag är rädd, Sally.
Undrar du vad jag är rädd för? Allt möjligt.
I det här fallet: avslag, förnedring,
att dina vänner ska skratta åt mig.
Det är inte bara dig jag är rädd för. Och inte tjejer i allmänhet.
Det är det mesta, om jag ska vara ärlig.
Åh, tonfisk! Vad har du? Det skulle vara roligt att veta.
Skolkuratorn sa åt mig att dokumentera min rädsla.
Jag har en skissbok. Så hanterar jag mina problem.
På sida 14 finns min rädsla för att få stopp i toaletten...
TOALETTSTOPP!
...så att skolan översvämmas.
Tack, gode Gud!
Jag är också rädd för att svara fel i klassrummet.
Vilken upptäcktsresande seglade först till Indien?
Jag vet!
Knepigt. Fröken Spinoza brukar välja barn som inte räcker upp handen.
Men att räcka upp handen är en farlig strategi.
Så jag försöker vara osynlig, men inte alltför osynlig.
Svaret är Vasco da Gama.
Det är svaret på många frågor i femte klass.
Men jag kanske råkar säga "Gasco da Vama"
eller "Dasco ga Vama".
Då skulle alla skratta.
- Fröken Spinoza, jag vet! - Ja, Lisa?
- Vasco da Gama. - Mycket bra, Lisa.
Jag är inget stort fan av Lisa.
Men det är många saker jag inte är ett stort fan av.
Mordiska rännstensclowner är en av dem.
Mobilstrålning som ger cancer.
Hej, farmor!
Myggbett som blir infekterade.
Ramla ner från en skyskrapa.
- Säga "god morgon". - Gom dorgon!
Bin. Hundar. Havet.
Att laget förlorar på grund av mig.
Orion, fånga!
HEMMALAG 32 BORTALAG 33
Och för omklädningsrum. A: Alla vettiga människor är det.
Gick det bra, Gabbe?
Och B: Richie Panici.
Jaså, du är här! Fegisen Orion!
Hej, Richie.
Har du ofta byxor på dig?
Jag är rädd för att bli förödmjukad av Richie Panici.
Rädd för att bli slagen av honom.
Jag är också rädd för...
Tänk om jag slår honom, hans näsa hamnar i hjärnan och han dör.
Det kan faktiskt hända. Kolla upp det!
Jag skulle hamna på anstalt och känna skuld för...
Hallå! Jag frågade om du ofta har byxor på dig. Var inte oförskämd.
Ja, jag har byxor på mig.
Ofta?
Vad är det för bok du jämt har med dig?
"Jag är rädd för monster, bin, hårklippningar, hundar,
havet, Richie Panici..." Oj, jag är känd! Tack!
Vänta! Du ritade mig död! Ingen ritar mig död!
Jag konfiskererar härmed denna på grund av dess oförskämdhet mot mig,
Richie Panici.
Om jag inte var så rädd skulle jag säga att den är min.
Jag lägger ner min själ i den och du har inte rätt att ta den.
Jag skulle också säga att det heter "konfiskera".
Tack, Richie.
Va?
Äh, jag bryr mig inte.
Jag vet inte varför jag tackade honom.
TACK RICHIE
LÅNG DIVISION
Trevlig helg!
Glöm inte att lämna in intygen från era föräldrar.
Bussen till Planetariet går på måndag morgon klockan nio.
Nej! Jag hoppades att fröken Spinoza skulle ha glömt bort studieresan.
Det här ska bli så kul!
Roligt? Låter det roligt, Lisa?
Är du galen? Den här studieresan låter jätteläskig.
Att packas som sardiner i en rostig skolbuss och rusa fram på motorvägen?
Det låter som en stundande trafikolycka.
Tro mig, jag har studerat försäkringsdiagram.
Och modellerna av solsystemet som hänger i taket?
Hur länge har de hängt där? I hundra år?
Tänk om jag måste sitta bredvid Sally, och vi nuddar varandra?
Då får jag en panikattack.
Då blir vi till åtlöje och jag får aldrig glädjas åt mänsklig kontakt!
- Orion, har du dina föräldrars lapp? - Jag var rädd för att hon skulle säga det.
Jag får inte besöka Planetariet för mina föräldrar. De tror inte på... rymden.
Ja, det är en lång historia.
SKÖLDPADDSSNACK! KOM UT UR DITT SKAL!
Hej, Orion.
Det ska bli så kul på studieresan.
Så jag undrar om du vill sitta tillsammans med mig där?
Om jag inte var så rädd skulle jag säga: "Självklart, Sally.
Jag vill inget hellre än det.
Men då måste jag sluta tänka på alla negativa saker som kan hända..."
Det är min mamma. Jag måste gå.
Vi ses på Planetariet, Orion!
Nej, det gör vi inte.
Sida 17 i min skissbok:
Jag är rädd att mina föräldrar ska flytta medan jag är i skolan.
SÅLD
Jag vet inte varför jag fruktar det. Kuratorn har inga teorier.
Mina föräldrar verkar trevliga, säger han. Och jag tycker att han har rätt.
Hej, älskling!
- Hej, mamma. - Hur var det i skolan?
- Bra. - Jag har gjort havrekakor till dig.
MEDGIVANDE TILL STUDIERESA
Hur hamnade den där?
Pappa hittade den under soffan.
Du menar väl mellan soffkuddarna?
- Vill du prata om det? - Helst inte.
Åk med! Det kommer att bli kul.
Jag är inte så säker på det.
Orion, jag fattar om du tycker att det är läskigt.
Men det är okej att vara nervös. Mer än okej. Det är normalt.
Tricket är att inte låta sin rädsla stå i vägen för ens liv.
Det är sant. Annars hade jag aldrig friat.
Ibland måste man känna rädslan och göra det ändå.
Jag älskar mina föräldrar och uppskattar vad de försöker göra.
Men det där var det sämsta rådet jag någonsin har fått.
- Det här verkar vara slutet för oss. - Nej! Det här är så hemskt.
Den här filmen är orealistisk.
Förpackningar har inga ögon eller personligheter.
De ger sig inte ut på äventyr. Jag gillar inte nedlåtande filmer.
Livet är mycket mer komplicerat.
- Och reinkarnation är önsketänkande. - Wow!
Både för plastförpackningar och människor. När man dör, så dör man.
Att det inte finns någon utväg skrämmer mig.
NIHILISM VS EXISTENTIALISM FÖR BARN
Jag försöker föreställa mig döden. Den är som ingenting.
Jag försöker föreställa mig ingenting. Det här är svart och tyst, inte ingenting.
Svärta och tystnad är något. Ingenting är kanske det enda ofattbara.
Orion! Dags att sova.
- Varmt och skönt? - Ja.
- Borstat tänderna? - Ja.
Okej, vännen. Sov så gott.
Godnatt, Orion.
Vänta!
Vad sägs om en kort godnattsaga? För gamla tiders skull?
Orion, vi har pratat om det här.
Den här är bra. Perfekt innan man ska sova.
Jag tror inte att vi har tid med David Foster Wallace ikväll.
Okej.
Vi är alltid i närheten, Orion.
Men kan du stanna i sängen ikväll? Mamma och jag behöver sova.
Okej, jag ska det. Men...
- Kan du åtminstone lämna dörren öppen? - Okej. Säg stopp.
Okej. Lite mer öppen.
- Så här? - Lite mer bara.
- Här? - Bra! Ja!
Bara en liten bit till.
- Tack. - Godnatt, älskling.
- Godnatt. - Godnatt, mamma.
Godnatt, pappa.
Okej. Det här är inte så illa.
Jag tar tillbaka det där! Det här är jättedåligt!
Av alla saker jag är rädd för,
är jag mest rädd för mörkret.
ORION OCH MÖRKRET
Nej...
Det är ett gammalt hus. Hus knakar.
Inget att oroa sig för.
Mina föräldrar jobbar och behöver sova. Jag måste tänka på dem för en gångs skull.
Nej, nej, nej, nej!
Förbannade mörker!
Vilka grymma hemligheter döljer sig bakom din mantel av... mörker?
Lämna mig ifred!
Ifred... Ifred...
Nu räcker det! Jag har fått nog av dig!
Du skriker varje natt och vägrar att sova!
Sju nätter i veckan, 365 nätter om året.
Du slutar aldrig!
- Vad är du? - Är inte det uppenbart?
Rummet är mörkt. Det är mörkt ute. Hallå? Jag är Mörker!
Nu börjar du igen.
Många människor är rädda för mig, men du tar verkligen priset.
Av alla mörkrädda barn är du det mest högljudda, mest motbjudande
och ärligt talat det mest sårande. Ingen liten bedrift.
Du har kraftig konkurrens. Kolla!
FOLK SOM ÄR RÄDDA FÖR MIG:
Miljontals är mörkrädda.
- Har du en lista? - Ja, jag har en lista.
Vet du hur många barn som är rädda för mig? Det ger mig komplex.
- Och det här är bara volym ett. - Mörker finns inte!
Varför pratar du med mig då?
Du vet vad jag menar. Mörker är frånvaro av ljus, ingen dum seriefigur.
Nu börjas det.
Ni människor har alltid haft konstiga sätt att se på mig.
Jag lyssnar inte på dig. För du är inte verklig!
Jo, jag är väldigt verklig. Titta, jag har gjort en film om mig själv.
Jag vill vidga synen på mörkret. Det är mitt hjärteprojekt.
LÄR KÄNNA MÖRKER
Mörker har funnits i över 500 miljoner år,
sedan urtidsvarelser utvecklade ljuskänsliga proteiner.
SLUT REGI: MÖRKER
BERÄTTARE: WERNER HERZOG VINJETT: SAUL BASS
Nå?
Gillade du den inte? Den är bara en tankeställare.
Alla är emot mig. Sundance tackade nej.
Den slår det mesta där. De är så grabbiga!
Den var bra. Kanske lite kort för någon som har funnits i 500 miljoner år.
Men kortfattat är bra.
Jag har inte bett om att få vara ett väsen som väcker rädsla och förtvivlan.
Jag är bara en vanlig kille som försöker göra sitt jobb.
Men folk retar mig alltid.
Nästan alla är rädda för mig.
Eller hatar mig. Eller tror att jag är ond.
Vissa tror att jag är ingenting. Då blir man sårad.
Jag är ledsen. Jag menade inte att...
Nej, det är okej.
Jag gillar faktiskt människor.
Men man ser sig själv genom andras ögon.
Jag vill bara få en chans.
Jag vet hur du känner. Många barn i skolan retar mig också.
Richie Panici, Davis Jensen, Howard Helstrom, Isaac Pill, Rebecca Warren.
Hon har flyttat, men hon skickar hotbrev när jag fyller år.
- Det är rätt fint ändå. - Ja, omtänksamt.
ORION FÅR ÅKA PÅ STUDIERESAN
Jag vill bara inte vara rädd längre.
Det skulle vara trevligt.
Då skulle jag inte behöva höra dig skrika varje natt.
Jag tror att jag har kommit på en lösning.
Följ med mig på jobbet en natt, så ska du få se att du inte behöver vara rädd.
Då lär du dig att uppskatta nattens skönhet, istället för att bli skrämd.
Vad säger du?
- Är du med, eller är du med? - Jag är...
...definitivt inte med.
Nej, självklart inte.
Om du vill tillbringa resten av ditt liv paralyserad av rädsla, varsågod.
Men skyll dig själv.
DET VÄRSTA STÄLLET
- Har du ofta byxor? - Orion, fånga!
Fegisen Orion!
Hej, Orion.
Det ska bli så kul på studieresan.
Okej, jag följer med!
Herr Mörker?
Jag visste att du skulle ändra dig! Vi skakar hand på det.
Där ser du. Det var enkelt.
Vänta!
Jag vet vad du gör, pappa.
- Vad menar du? - Genom att berätta historien.
- Jag gör ingenting. - Jo, det gör du.
Du berättar om hur du övervann din rädsla för mörkret
så att jag ska övervinna min rädsla för mörkret.
- Jag... - Det kommer inte att gå.
Människor utvecklade rädsla för mörker för att skydda sig mot nattliga rovdjur.
Wow. Du har verkligen läst på.
Jag har skrivit en dikt om det.
Poeten Hypatia. Vad fint!
- Det är bara en dikt, pappa. - Det räcker.
Den är inte så bra.
- Det tror jag visst. Får jag höra den? - Nej!
Jag menar bara att rädslan är naturlig.
Vi föds med den. Det finns inget vi kan göra åt den.
I så fall säger jag bara godnatt och...
Vänta!
Jag säger inte att det inte är en bra historia.
Jag säger bara att jag vet vad du gör, och det kommer inte att gå.
Okej, jag fattar.
Så du och Mörker flög ut i natten...
Så Mörker och jag flög ut i natten...
Häftigt, va?
Om du med "häftigt" menar "hemskt", så ja!
Du ska övervinna din rädsla, om det så tar livet av mig!
Jag är förresten odödlig, så jag har all tid i världen.
Först ska vi utforska det jag kallar "nattens dygder".
Utan mig skulle man inte kunna se rynkorna i skådespelarnas ansikten.
Hittills är du en värdelös försäljare.
Ganska häftigt, va?
Jag är allergisk mot eldflugor!
Men du är inte allergisk mot stjärnor!
Men jag är allergisk mot döden! Vi är för högt upp!
- Du är allergisk mot att leva. - Va?
Jag sa inget!
Stoppa ner handen i vattnet.
Så att en haj kan bita av den? Är du galen?
Nej, så att du får se havets skönhet på natten.
Du känner väl till begreppet "nöje"?
Det är bara ett ord som ska få fara att kännas lättare!
Titta på det där! Inga fyrverkerier utan mörker!
Tekniskt sett kan man tända dem när som helst.
Ja, men det skulle se trist ut. Skönheten ligger i kontrasten.
- Blundar du? - Jag skyddar näthinnorna!
- Kom igen! Titta nu! - Nej!
- Du går miste om det roliga. - Absolut inte!
- Titta nu! - Aldrig!
Men det motverkar syftet!
- Inte mitt syfte! - Det är för ditt eget bästa.
Ser du nu hur fint det är?
Grabben? Grabben? Grabben!
Fick dig!
- Herregud! Herregud! - Det var inte med flit.
Du tappade mig! Jag kunde ha dött! Jag vill hem!
Lugn, jag ska ta dig hem.
- Så småningom. - När är det?
Titta, Karlavagnen! Den är vacker så här års.
När ska du ta mig hem?
Bra fråga. Mycket djupgående. Om ett dygn.
- Tillbaka till stjärnorna nu... - Om ett dygn?
Ja, det är så natt och dag fungerar. Jag kan ju inte åka bakåt i tiden.
- Varför inte? - Jag måste röra på mig.
Men om du vill promenera i ödemarken mitt i natten, helt ensam...
Vänta, vänta, vänta!
Jag kan inte gå hem själv! Det är ju 15 mil.
Okej! Då måste du följa med mig trots allt.
Håll i dig nu, för det här kommer att gå undan.
Håller du för ögonen igen?
- Jag åberopar femte tillägget. - Vet du hur många som vill byta med dig?
- Noll. - Många. Svaret är många.
Jag är det coolaste väsendet någonsin!
Det finns inget annat väsen som folk kan tycka mer om än mig!
God morgon, allihopa!
Precis i tid och så solid!
Det blir 24 grader varmt och soligt.
Låg luftfuktighet och en sval bris från väst.
Det blir roligt och soligt, precis som det alltid är!
Gud, vad jag älskar det här jobbet!
Okej, det blev en skakig start när jag tappade dig och nästan dödade dig.
Men nu har vi fullt upp, grabben.
Mitt jobb är det mest grundläggande.
Jag dyker upp varje kväll och levererar.
- Levererar vad? - Mörkret.
Det är nog det viktigaste jobbet också. Utan mörker kan de andra inte göra sitt.
- Vad menar du med "de andra"? - De andra nattväsendena.
Finns det fler?
MOTORVÄGSFIKET
- Jag höjer. Är du med, Sömnlöshet? - Jag tänker. Jag tänker alltid, du vet.
Jag kan inte få min hjärna att sluta. Tänk, tänk, tänk!
Skit också! Jag lägger mig. - Du då, Tystnad?
- Jag är med. - Höjer.
- Din tur, Sömn. - Va?
Stege i färg? Otroligt!
Det räcker!
Va? Vad hände? Vad missade jag?
Du vann.
Underbart! Ett nöje att göra affärer med er.
- Toppen... - Varför gick vi in här?
Det är rast nu.
Alla nattväsen tar rast varje tidszon.
Vi är roliga! Du kommer att gilla oss.
- Hej, gänget! - Hej, Mörker!
Välkommen tillbaka! Va?
Bra jobbat ikväll!
- Har du ungen med dig? - Mörker har ungen med sig!
Så oansvarigt!
Otroligt!
Är du galen?
- Det här är motsatsen till att uppmuntra. - Jag sköter det här.
Orion, låt mig presentera alla andra nattväsen.
Här har vi Sömn, Tystnad, Sömnlöshet, Oförklarliga oljud,
och självklart, den mest kreativa och poetiska av oss alla, Ljuva drömmar.
- Har du Skrikaren med dig? - Ungen som är rädd för allt!
Är det här ditt senaste försök att övertyga världen om att du inte är ond?
Att hjälpa barn för att höja din sköra självkänsla ingår inte i vårt arbete!
Det där var en hård sanning.
Så mycket kan hända! Han kan bli rädd och sinka dig.
Och så kommer du-vet-vem och begreppet mörker upphör att existera.
Då förändras universums hela struktur för evigt!
- Kan det hända? - Det känns osannolikt.
Nog talat om detta nu!
Jag är ledsen, raring, men Mörker borde inte ha tagit med dig.
Du får försöka hitta hem själv. Okej?
Kom nu, allihop. Rasten är slut.
Vissa av oss har ett arbete att utföra.
Vänta! En natt kan förändra allt!
Vi har ett dygn på oss.
Om vi får honom att övervinna sin rädsla och sluta skrika, blir era jobb lättare.
Okej då! Se bara till att han inte stör mig.
Absolut. Inga problem. Han kommer inte alls att störa dig.
- Menade du det där? - Vad?
Kan du ta bort mina rädslor på en natt?
En natt kan förändra allt.
- Vad är det där för ljus? - Ljus? Jag ser inget ljus.
- Det som du hindrar mig från att se. - Hindrar dig? Vilket snicksnack!
- Inte så nära! De gillar nog inte mig. - Struntprat! Alla gillar dig.
De kallade mig "nattfiende" och sa att jag förstör.
Ja, de gjorde inget gott intryck.
Men vänta tills du ser dem jobba. Det är inspirerande och inte skrämmande.
Sömn är ansvarig för att se till att alla varelser somnar på natten.
Får hon alla därnere att sova?
Ja, du måste se det. Det är verkligen fascinerande.
- Va?! - Lugn, hon är proffs. Kudden är magisk.
- ...och jämför med vår friterade quinoa. - Jag älskar quinoa!
- Snälla, säg att det är magisk kloroform. - Ja, magisk...
...går mer än 500 mil under den kommande perioden.
Åh, du var en söt en!
SÖMNHAMMARE
Sluta! Nej! Sluta!
Mörker, ge er iväg! Jag kan inte ha den där pratkvarnen här när jag jobbar!
Det du gör är inte okej! Kväva någon med en kudde? Kloroform? En hammare?
För att inte tala om hygien när du pussas.
Jag har gjort det här jobbet i tusentals år.
Jag vet vad jag gör, grabben.
Och de här läpparna är rena!
Rena.
Tack för att vi fick se hur man gör korv!
Jag kommer nog aldrig att kunna somna igen.
Om du vill hålla dig vaken hela natten så vet jag ett passande väsen.
Sömnlöshet är den bästa imitatören jag vet.
Han härmar alla han håller vakna, och viskar oroande saker till dem.
Varför finns det jobbet?
- Du har många kompisar, va? - Nej, inte så många.
Nej, jag förstår det. Se och lär nu!
Typiskt Sömnlöshet!
Varför sa jag så till Michelle? Hon kommer att tycka att jag är en idiot!
Jag kommer att få sparken.
Jag kommer aldrig att hålla min deadline!
Hon sover djupt.
Jag måste köra något värre.
DUM SAK JAG SA I ÅRSKURS 4
- Vem kan säga huvudstaden i Delaware? - Delaware börjar på D.
Är hon sömnlös på grund av honom? Vilket svin!
Tror du att det är jag som gör det?
Nix pix. Jag är bara en megafon för de tankar folk redan har.
Jag vill inte ha ungen efter mig mer. Han är väldigt dömande.
Jag är inte dömande. Eller?
Vi fortsätter!
Ingen av oss kan göra sitt jobb utan lite hjälp av Tystnad.
Det är för tyst!
- Tyst... Tyst... Tyst... - Nu får hunden ge sig!
Vi sa ju att den här ungen skulle förstöra allt!
Jag är inte nån barnpassare! Jag måste fokusera för att göra mitt jobb!
Den här ungen får inte förstöra!
Så bort med honom nu, så att jag kan fokusera på jobbet!
Okej, jag förstår.
Vad sa hon? Handlade det om mig?
Jag ska vara ärlig:
Jag har ingen aning om vad hon säger. Men hon såg arg ut.
Oförklarliga oljud! Kom, vi drar dit!
Hej! Läget?
Det här ögonblicket kräver ett krasande ljud,
med en antydan till skrapande.
Vad var det? Mamma, pappa! Jag hör oljud!
Ja, det gjorde susen!
Det här är sjukt!
- Hallå! Det är inte på riktigt! - Sluta!
Du rubbar naturens känsliga balans.
Du kanske inte förstår det, men vi gör ett viktigt jobb!
En stor del av ditt jobb innebär faktiskt att smyga runt och skrämma barn.
Jag behöver inte förklara mig för er.
Hans blotta närvaro hotar att förstöra universums hela struktur!
Ta inte åt dig. Hennes tuta är inte så farlig som den låter.
Och jag har sparat det bästa till sist. Så gör dig redo och håll i dig!
Där är hon!
- Alla de där färgerna? - Japp. Det är Drömmar som håller på.
Om hennes arbete inte får dig att uppskatta natten, så ger jag upp.
Hennes arbete?
Sänk volymen! Hon gör sin magiska grej.
Vad är det som snurrar i ditt undermedvetna inatt, Irene?
Jaha, mycket ångest inför jobbet.
Ett viktigt föredrag imorgon.
Du klarar nog inte det här, Irene.
Du måste imponera på din chef.
Och din dotter vill att du ska ta in en övergiven katt.
Mamma, kan vi behålla honom?
Bra material inatt! Nu ska vi reda ut allt.
MÅNADENS ANSTÄLLD
Du klarar föredraget galant.
Om vi bara återanvänder spolen kan vi sänka tillverkningskostnaden med 30%.
Alla älskar det.
Irene! Irene!
Du har förtjänat den här, Irene.
Världens mest kompetenta medarbetare?
Mamma!
Du är den bästa mamman någonsin!
Det var ett grymt föredrag, Irene.
- Du får säkert en befordran. - Mamma, kan vi behålla honom?
Ja, det är klart att vi kan!
Vi älskar dig, Irene!
Fantastiskt! Hon är fantastisk! Eller hur?
- Ja. Hon är duktig. - Jag sa ju det.
Det här påminner mig om en dröm. Jag höll ett föredrag i skolan, men alla buade.
Det konstigaste var att klassrummet var en tandläkarmottagning.
Vad...? Det där gjorde inte jag!
- Det här är väl en slump? - Det måste det vara.
Ja. För annars, om jag sa något slumpmässigt, som "ond gurka"...
Hej, Irene! Dags för din årliga kontroll!
Vad i helskotta är det som händer?
Mörker?
Nej! Försvinn! Du lovade att han inte skulle störa!
Jag måste inspirera honom. Ditt arbete är nattens mest inspirerande.
- Förlåt för gurkan! - Oftast.
Sluta! Säg inte ett ord till.
Att skapa en dröm är mycket svårt.
Allt man säger, eller bara tänker, kan påverka drömmen.
- Fattar du? - Allt jag tänker?
Du tänkte något läskigt, va?
- Va? Vad tänkte du på nu? - Bara ett barn i min skola.
Vem?
Richie Panici!
Spring!
Du är konfiskererad!
Det heter "konfiskerad"!
Fegisen Orion!
Fegisen Orion! Fegisen Orion!
Har du prövat toadykning, Orion?
- Han kan väl inte göra sig illa? - Nej, det är omöjligt i en dröm.
- Det var ju skönt. - Om han inte dör.
- Då dör han i verkligheten. - Va?
Du måste härifrån, annars kommer det att sluta illa!
Det är jag medveten om!
Vad nu?
Kom igen, Orion! Tänk på något som tar oss härifrån!
Kom igen! Tänk!
Vänta! Sida 14 i skissboken:
Stopp i toaletten och översvämning i skolan!
Vad...?
Nej!
Grabben!
Håll i dig, Orion!
Vad fasiken var det där?
Du är antingen extremt rubbad eller extremt kreativ.
Du har extrem tur!
Det kunde ha blivit katastrof!
Men det blev inte katastrof. Du mötte dina rädslor och visade dem!
Okej, vi försöker igen. Räck bara upp handen så här och...
Tycker jag det här är roligare än du?
Jag har inte övervunnit någonting.
Jag var ju där. Jag såg det med mina egna ögon.
Jag var livrädd och försökte undvika att dö.
Ja, det fanns en mänsklig desperation. Men det gör det inte mindre imponerande!
Mörker, du lyssnar inte. Jag är precis lika rädd som förut.
Jag vet att du har fel, och jag kan bevisa det.
- Det tvivlar jag på. - Gör du det, geniet?
Vad sägs om det här då? Du är inte rädd för mig längre.
Eller?
Jag är... inte rädd för dig.
Där ser du! Jag sa ju det.
Min dotter kommer att älska att vi är vänner.
Jag visste att vi skulle bli det.
- Va? Är du inte för ung för att ha barn? - Min framtida dotter.
Du är ju knäpp!
Vänta! Så du kunde se in i framtiden när du var liten?
Jag antar det. Jag vet inte. Jag hittar på lite.
- Är det en dålig sak? - Nej. Berättelsen är fantastisk.
Jag gillar att Ljus är med. Kommer han tillbaka, eller var det ett gästspel?
- Kanske det. Som jag sa, jag hittar på. - Jag förstår inte hur du hittar på allt.
Det kan du också göra.
Nej, det kan jag inte. Men är det inte för mycket?
Du reser runt med magiska nattväsen, och nu kan du förutse framtiden också.
- Är det kaka på kaka? - Jag vet inte vad det betyder.
- Det betyder det du sa. - I så fall, ja.
Du har rätt. Jag tar bort det där med att förutse framtiden.
- Inga fler förutsägelser från lilla Orion. - Säkert? Det är lite coolt ändå.
- Nej! Det är borta. - Okej.
- Var var vi? - Du flög genom natten med Mörker igen.
Ja, vi flög genom natten igen, men den här gången var det annorlunda.
Du har rätt, man kan se varenda rynka i skådespelarnas ansikten!
Som årsringar på en stock!
Jag antar att det liknar ett bälte.
Vet du vad jag tycker att det liknar? En robot som väntar på en kram.
Luktar det gas?
Glömde jag att stänga av spisen?
Ingenting fungerar!
Okej, vilket band ska man använda?
- Hallå! - Vad har jag sagt åt dig?
- Tänk om livet är en kosmisk olycka. - Va?
- Min existens är meningslös. - Vänta! Nej!
Mamma!
Nu är det nog! Jag behöver mer terapi!
Wow, grabben! Du gräver djupt!
- Vad var det? - Älskling, jag hörde något.
Vet du hur mycket jag betalar för dig per timme? Vänta för en gångs skull!
Mamma! Mamma!
- Älskling, vad är det? - Jag blev rädd.
Jag hatar mörkret så mycket.
Kom! Jag har hört att deras te är jättebra.
Du, Mörker. Tack ska du ha.
- För vad? - Allt det här.
Du visar mig att det finns mer i natten än mörkret.
Ingen orsak.
Den där ungen? Lyssna inte på honom. Han vet inte vad han pratar om.
- Det kanske han visst gör. - Nej. Jag var ju likadan.
Han är bara rädd.
Ja. Jag vet hur det är att vara rädd.
Du? Vad har du att vara rädd för?
Jag är rädd att alla har rätt om mig.
Att jag inte är en snäll kille. Att jag är så läskig som alla säger.
Kommer du ihåg när du berättade att du faktiskt är en snäll kille?
- Och jag trodde inte på dig? - Ja.
Jag börjar tro dig.
Åh, tack!
Du har verkligen kommit långt.
Nej, det vet jag inte.
Nu måste vi jobba vidare.
- Dags att gå. - Okej. Dags att bli sömnig.
Nu är det dags. Rasten är slut.
Orion, du tappade det här!
- Åh, tack, Tystnad. - Inget att tacka för.
Okej, grabben, är du klar? Hoppa upp. Va?
Det är inte sant!
- Vem är han? - Det är Ljus. Han är Mörkers ärkefiende.
Jaha.
Jag gillar honom. Han får mig att känna mig trygg.
Som att jag är inlindad i en varm filt.
Ni vet, om man gillar sånt.
"Åh, se på mig! Jag är så ljus!"
Jag kan också konster. Men jag lämnar gärna lite åt fantasin,
Inte skriva folk på näsan!
- Måste vi prata om det här igen, Mörker? - Vad? Jag vet inte vad du pratar om.
Din attityd, din blyghet, din osäkerhet.
Läget, grabben?
Hej!
Det är alltid samma sak. Jag dyker upp, du känner dig otillräcklig.
Du projicerar din osäkerhet på mig.
Varje dag ger jag ljus och hopp till världen, och du ger raka motsatsen.
Nej, det är inte...! Jag gör mer än så.
Jaså? Som vad då?
Som en massa saker. Jag berättar gärna, men jag har inte tid just nu.
Äntligen något vi är överens om.
Jag kommer hit med dagsljuset om tre sekunder,
så om du vill fortsätta leva är det bäst att du...
Visst!
Vi skulle ändå sticka nu!
Din fjant!
- Varför säger du fjant? Han verkar snäll. - Det är han inte. Tro mig.
- Pappa? - Vad då, vill du sova?
Faktiskt inte.
Kan vi ta en promenad medan du berättar klart?
Vill du det?
Då är vi ute i natten, som Orion och Mörker.
Ja, visst! Det är ju ingen skola imorgon. Vi går ut.
- Kom. Vi tar vägen genom parken. - Okej.
Jag gillar den andra vägen mer.
Jag också.
Kan du släppa min hand?
- Självklart. Förlåt. - Det gör inget.
Jag kom på några rader och vill inte glömma dem.
Är de bra?
De handlar om hur konstigt det är att man inte kan se stjärnorna.
Ja, det är verkligen konstigt.
Du behöver inte låtsas att du också hellre ville gå här.
Jag låtsas inte. Det var mörkt där. Jag tyckte också att det var läskigt.
Jag trodde att du hade kommit över det. Det sa du i berättelsen.
Det är en komplicerad berättelse.
Kan den inte få vara komplicerad? Föräldrar älskar enkla berättelser.
Oavsett problem så fixar det sig, och man behöver inte oroa sig längre.
Orion träffar Mörker. Mörker är snäll. Orion slutar vara rädd.
- Sedan blir det dansfest. - Borde jag lägga till en dansfest?
Om du fortfarande är rädd, borde du låta Orion vara rädd.
- De enda berättelser som hjälper är sanna. - Det har du helt rätt i.
- Tycker du? - Ja. Vi borde definitivt använda den idén.
Vad är det?
Dog du eller?
- Sömnlöshet! - Att tro det värsta är ju mitt jobb!
Nej, jag mår bra.
- Ja, han har kommit över det där nu. - Helt klart.
Bra. - Okej, nu sätter vi igång.
Försten in!
- Kom nu. - Gå, ni. Jag är mer dödlig.
Det finns inte ens en nattlampa. Man kan snubbla!
Vad är du rädd för?
Ingenting. Jag gillar bara dagen.
Ljuden till exempel. Har ni hört ljuden på dagen?
- Fåglar, lekande barn, brunch? - Det låter fantastiskt.
Det är det! På dagen finns det ett samband mellan ljud och färger.
Allt är ljust. Det är nästan psykedeliskt.
Rött, grönt, gult, lila...
Vi har färger på natten också.
Man ser dem bättre när det brinner.
- Ja, det här är ljust! - Är det? Otroligt!
- Jag känner mig så trygg och varm. - Jag förstår att det gör dig mindre rädd.
Man kan inte föreställa sig hur vackert det är, om man inte har upplevt det.
Menar du att Mörker är problemet?
På ett sätt, ja.
Jag älskar honom, men han är problemet här.
Missförstå mig inte. Mörker är en jättesnäll kille.
Men så länge ni är med honom, missar ni allt fantastiskt ljus som...
Vad är det?
Nu sticker vi då!
Är du säker på att du inte vill vänta på din nya bästa vän?
Jag tycker verkligen om dig, Mörker.
Det var inte riktigt det som jag hörde där borta.
Det var bara prat.
Man kan ju älska glass och på samma gång älska pommes frites.
Vad är jag då? Glass eller pommes frites?
- Pommes frites. - Och Ljus är glass?
- Exakt! - Vad älskar du mest?
Är det viktigt?
Där ser du!
Jag önskar bara att ni fick uppleva dagsljus!
Det vill säga uppleva att jag inte är där!
Så menade jag inte.
Perfekt! Då kan du förklara det för de andra i ett rörande tal.
Hej!
Kom igen nu!
Några saker jag uttryckte under vår senaste rast
tolkades på ett sätt som jag inte menade.
Jag ska vara tydlig: Jag älskar natten och min vän Mörker.
Vissa av er kanske känner att ni går miste om andra upplevelser.
Jag vill påminna om det gamla ordspråket:
"Gräset är alltid grönare på andra sidan..."
Ja, det är dag där och man kan se att det är grönt!
Det var inte så jag menade!
Det är ju sant! Hur ser grönt gräs ens ut?
- Varför ska dagväsendena få alla färger? - Exakt!
Nu håller vi på att komma ifrån ämnet.
Mörker har jättemånga fina egenskaper.
Som vad då?
Jag vill bara säga att jag hade fel.
Att antyda att dagen är bättre än natten var fel.
Vissa hävdar att ni inte är lika vackra och livliga som dagen, men än sen?
Det som får dagen att verka livlig är dess motsatser, mörker och tomhet.
Om ni tänker så istället, är ni vinden under dagens vingar.
Jag tror inte att det här hjälper.
Låt mig avsluta.
Avslutningsvis, tack för att ni utför dessa otacksamma uppgifter
så att Ljus kan göra dagen fantastisk än en gång.
- Det var droppen. Jag drar. - Ska du dra?
Nej, jag stannar och väntar på dagsljuset. Jag kanske kan få jobb där.
Sluta nu!
Tala inte till mig!
Du är anledningen till att alla hatar oss. Du och ditt infernaliska mörker!
- Men jag är din vän. - Du förvägrar mig livets sanna skönhet!
Kom igen, Oförklarliga oljud! Du kommer inte att sluta.
Jag heter Babsan nu. Säg Babsan.
Babsan!
Underbart!
Men ni andra är väl kvar?
Kom igen, nu drar vi!
Babsan menar att vi alla behöver mer ljus i våra liv. Vi behöver bli sedda...
Ingen annan tänker tydligen säga som det är:
Vi behöver bli sedda och hörda!
- Ja! Precis vad jag har sagt! - Exakt!
Det räcker! Jag slutar!
Jag slutar också. Jag vill inte leva i din skugga.
Va?
Dagdrömmar är väl en grej? Det blir nog en rolig utmaning.
Mycket bättre än mardrömmar.
Drömmar, snälla...
Om Drömmar slutar, slutar jag också.
Jag stannar inte om natten blir drömlös. Vad är meningen?
Om Sömn slutar, ska jag då hålla alla vakna hela tiden?
Nej, det blir för mycket arbete. Jag slutar också.
Okej, rasten är slut.
Sluta larva er! Vi måste röra på oss nu.
Äntligen får man se dagen gry!
Tvinga mig inte att göra det här själv. Vi måste samarbeta.
Vi är ju vänner.
Jag gillade verkligen att umgås med er.
Ha en fin morgon.
God morgon, allihopa!
Sa någon "Ljus"?
Ärligt talat vet jag inte varför folk gillar honom.
Det är du ensam om.
Det finns inget kvar av natten förutom jag.
Det här är inte natt.
Det ser ut som ingenting nu.
Det låter som ingenting.
Och imorgon är du borta också.
Ska jag bara flyga runt själv för evigt? Det här var en jättedålig idé.
Förlåt. Jag kanske kan hitta dem imorgon.
- Jag kan försöka övertala dem... - Nej! Jag fortsätter inte.
Jag ska sitta på den här. Är det en sten? Jag vet inte. Jag tror inte att den lever.
Jag ska sitta här och vänta på dagsljuset.
- Nej, det får du inte! - Varför inte? Ingen gillar mig ändå.
- Det är inte sant! - Så vart tog alla vägen?
Mörker, stick nu! Annars är det kört.
Mörker? Kom igen, sätt fart!
Mörker, du kan inte vara i ljuset! Du kommer att försvinna!
Jag är villig att ta den risken.
Okej, men jag varnade dig!
- Vänta! - Ledsen, grabben. Dagen väntar inte.
Mörker, du måste härifrån nu!
Oj, den var inte alls det jag trodde. Märkligt!
Nej! Mörker!
Mörker!
Trist. Jag försökte varna honom.
Jag måste sticka och göra livet möjligt.
Vi ses, grabben.
God morgon, allihopa!
Jag hoppas att era dagar blir lika ljusa och vackra som era ansikten!
Ja, men sen då?
- Jag vet inte. - Vad menar du?
Jag vet inte vad som händer. Det är allt.
Så du lämnar lilla dig ensam i... Var är du?
- Europa kanske? Jag vet inte. - Det var inget bra slut.
Det är ju en komplicerad berättelse. Jag fick väl slut på idéer.
- Det är ju din berättelse. Det hände dig! - Sant. Men jag vet inte hur det slutar.
Dessa synliga mönster bland stjärnorna kom att kallas stjärnbilder.
När vi tittar på urgamla avbildningar av natthimlen...
Vi tittar upp i ett tak.
Men det är en riktigt bra illusion. Och mycket lärorik.
Vi borde kunna titta på den riktiga natthimlen.
Varför bygga en stad som blockerar stjärnor, och sätta upp falska stjärnor?
Det är en riktigt djup tanke, älskling.
Tack. Jag menade inte att förminska ditt jobb.
Planetariet är coolt. Väldigt coolt. Det är en cool arbetsplats.
Tack. Jag gillar det, och jag gillar det du sa. Båda sakerna.
- Jag vet hur berättelsen kan fortsätta. - Jaså? Berätta.
- Är du säker? - Jag är mycket säker. Berätta.
Okej. Jag kommer dit.
- Du? - Gillar du inte det?
Jo, jag älskar det. Fortsätt.
Jag undrar om vi skulle vara vänner om vi var jämngamla.
Det vill jag också veta. Fortsätt!
Okej. Jag kommer dit.
- Hej. - Hej, du som står på min sköldpadda.
- Jag heter Hypatia. - Den antika grekiska astronomen?
Jag är inte hon. Men jag är döpt efter henne.
Det låter rimligt. Jag heter Orion.
Som stjärnbilden.
Ja. Den ser ju inte ut som en jägare. Mer som en robot som väntar på en kram.
Ja. Det har jag också hört.
Vet du var vi är?
Europa kanske? Jag vet inte.
Jag är så långt hemifrån. Jag förstörde så mycket igår kväll.
Jag vet. Jag har följt din berättelse.
- Har du? - Ja.
Utan natt kan folk inte sova. Och utan sömn kommer alla bli galna.
- Det får inte ske! - Därför är jag här.
Jag vet hur vi ska få tillbaka alla nattväsen.
- Vet du? Hur då? - Jag skrev en dikt för det.
Nu när den är borta saknar jag natten Nu när det enda som finns kvar är ljuset
- Det här hjälper nog inte. - Fortsätt.
Nu finns något annat Varken natt eller dag
Kanske ropar alla: hurra!
Men jag saknar natten För den är som jag
När det är mörkt ser jag som mest
Kanske har världen blivit för ljus
För högljudd, självisk och krigisk
...möjlig apokalyptisk händelse som skapar en klimatkris
med katastrofala konsekvenser i mörkrets frånvaro.
Det är inte riktigt som jag föreställde mig.
Den som är tyst blir aldrig hörd
Den besvärliga avfärdas som en nörd
Okej...
Jag måste erkänna att det här sänker mitt självförtroende.
Jag trodde att tystnaden var ljudets förbud
Men i tystnaden kan man höra små ljud
Jag trodde att mörkret var frånvaron av ljus
Men det är platsen där stjärnorna håller hus
Tystnaden, mörkret och drömmarna omfamnade mig
De gav mig trygghet i en värld som glömt mig
Nu när den är borta saknar jag natten
Nu när det enda som finns kvar är ljuset
Du är poet!
Ja, det är jag.
Det var vackert. Tack.
Vi måste ta tillbaka natten till världen.
Men Mörker är borta. Vi klarar det inte utan honom.
Nej, Mörker lever fortfarande, i ditt minne.
Men den enda som kommer åt dina minnen är...
- Drömmar! Vi behöver din hjälp. - Vi behöver er alla. Hela laget.
Om du dör i drömmen, dör du i verkligheten!
- Sömnlöshet! - Jag gör bara mitt jobb!
Det kanske inte är så smart att förlita sig på en elvaåring med prestationsångest?
Lugn. Jag kommer att vara där hos dig.
Jag drar igång!
Okej, Sömn. Din tur.
Oroa dig inte. Jag tar hand om det här.
Okej, nu är det dags! Du får sova!
Bra jobbat, Sömn!
Är du klar?
Dröm sött, Orion!
Vi måste gå på djupet. In i hans sinnens mörkaste vrår.
Prata med Sally.
MUNTLIG PRESENTATIONSDAG
Tala inför klassen.
Mördarclowner.
Mobilstrålning.
Myggbett.
Ramla från en skyskrapa.
Ja! Här är det!
Natten du träffade Mörker för första gången.
Du är i ditt sovrum.
Du hör ett lågt muller från rummets mörkaste hörn.
En olycksbådande varelse tar form, som om den dras ur rummets mörker.
- Mörker! - Orion! Du kom för att hämta mig!
Självklart! Du är min vän. Jag var rädd att jag hade förlorat dig.
Nej. Jag är här, vännen.
Va?
Mörker!
Nej!
Mörker!
Orion!
VARNING FÖR MORDISK CLOWN!
BIN
Vad är det där? Varför dyker det upp hela tiden?
Det sker i ditt huvud, Orion! Du är den enda som kan stoppa det!
- Du måste in och dra ut honom! - Hoppa in där? Vad händer då?
Jag har ingen aning, men jag tror att det är meningen!
Vad pratar du om?
Man vill veta slutet eftersom det gör saker mindre läskiga i mitten.
Men att vara rädd är en del av livet. Du bara behöver känna rädslan.
Och göra det ändå.
Lycka till, Orion.
Tack, Hypatia.
Håll ut, Mörker! Jag kommer!
Orion! Här borta!
Orion!
Mörker!
Nu sticker vi härifrån.
- Det kommer inte hålla! - Nej! Håll hårt!
Vi måste väcka honom nu!
- Om vi inte gör något... - Splittras de i en miljon bitar och dör?
Flytta dig! Jag fixar det här.
Det kommer att suga in oss!
Vad händer nu?
Jag vet inte. Men att vara med dig gör det okändas fasa mindre hemsk.
Jag vet vad du menar.
- Det har varit ett nöje, Orion. - Nöjet är på min sida.
Orion! Vakna! Du kommer för sent!
Sömn hämmar tillväxten! Vakna! Varför fungerar det inte?
Jag vet inte! Han sover så djupt!
Vakna! Dags att vakna!
Vakna!
- Vakna nu! - Kom igen, vakna!
Orion, om du inte vaknar missar du skolutflykten.
Du missar skolutflykten.
Sally!
Mörker, vi klarade det.
Bra jobbat, grabben.
Äntligen! Skönt att ha dig tillbaka, gamle vän.
Hej då, Orion. Det har varit en dröm att få umgås.
- Ja, verkligen. - Vi ses, Hypatia.
- Jag beundrar dina verk. - Och jag beundrar dina.
Jag beundrar dina också.
Oj... Wow!
Du är bäst, Mörker.
Ja, jag håller med.
- Tack för allt, Mörker. - Ja, tack!
- Ja, det var det. - Men vi ses imorgon kväll.
Ja, du kommer att se mörker. Jag kommer inte se ut exakt så här.
Men du kommer att se mig på nya sätt. Ännu bättre sätt.
Ja. Jag förstår det nu, och jag uppskattar det.
Tack ska du ha.
Nej. Tack ska du ha, Orion.
- För vad? - För att du ser mig som du gör.
Man ser ju sig själv genom andras ögon.
Så du ska åka på studieresan imorgon?
Japp.
- Är du nervös? - Livrädd.
Men jag åker ändå.
Bra, grabben. Det kommer att gå bra.
- Det var trevligt att träffa dig, Hypatia. - Detsamma, Mörker.
- Du har en bra pappa. - Jag vet.
Va?
- Jag fattar inte. - Jag hjälpte dig.
- Är du från framtiden? - Ja.
- Mår jag bra i framtiden? - Ja.
- Så jag behöver inte oroa mig? - Jag antar det.
- De ser så unga ut. - Va? De ser ju jättegamla ut.
Va?
Jag trodde att vi var överens om natten.
Ja. Men du och mamma har sovit ett dygn.
- Va? Herregud, det är sant! - Är det sant? Vi har försovit oss!
Ja, ni var trötta. Jag ville låta er sova ut.
Vem är det?
Det är mitt barn...
Min barndomsvän.
- Åh! Trevligt att träffas. - Hej.
- Vad heter du? - Hypatia.
Vad fint.
Kan ni skjutsa hem Hypatia?
- Var bor du? - Manhattan.
Manhattan! Vet dina föräldrar var du är?
- Typ. - Kan de inte hämta dig?
Jo, vi ringer dem!
- Vad gör vi? - Vi kan inte lämna av dig innan du föds!
- Jag vet! - Hur kom du ens hit?
- Jag bara gjorde det. - Gör det igen.
Okej.
- Vad är det? - Det funkar inte!
- Mina föräldrar kan adoptera dig. - Nej! Mamma då?
- Hon verkade gilla dig. - Inte din mamma, min! Din fru.
Jaha! Har jag en fru?
- Ja, min mamma! - Jag vet!
Det här är en katastrof!
Va?
- Vem är du? - Tycho. Jag kom för att hjälpa er.
Min tidsmaskin står utanför. Jag kan ta dig hem.
Kan du?
Men interdimensionella tidsmonster närmar sig.
Vi måste stoppa dem innan de blir fler och förstör historien!
Vi ses om 20 år.
- Var redo att springa till kapseln. - Uppfattat!
Nu!
Ja!
Håll i hatten!
Vad i...?
- Pappa! - Hypatia!
Hej, Tycho. Det var längesen. Du är dig lik.
Inte du. Du är så gammal.
Ja, jag har vuxit upp lite.
- Jag måste sticka. - Tack för att du hjälpte mig.
Det var så lite.
Och sedan flög jag hit tidsmaskinen,
dödade tidsmonstren och lade mig i sängen.
- Ett jättebra slut! - Tycker du?
Ja. Tack för att du kom på det. Jag hade kört fast.
- Är du sömnig? - Ja.
- God natt, älskling. - God natt, mamma.
Öppen eller stängd?
Stängd inatt.
Okej. Sov gott.
Hej, pappa.
Sover han?
- Nästan. - Har han kommit på ett slut?
Ja. En tidsmaskin.
Åh, vad bra! En tidsmaskin!
Det var en bra idé.
Det tycker jag också. Är du uppe ett tag?
Jag åker tillbaka till stan imorgon. Jag tänker njuta av natten ett tag.
Okej, pappa. Jag går och lägger mig.
Godnatt, Hypatia.
Godnatt, mamma.
Godnatt, Hypatia.
- Får jag sitta hos dig? - Jättegärna.
ORION OCH MÖRKRET
BASERAD PÅ "ORION OCH MÖRKRET" AV EMMA YARLETT
TILL MINNE AV MEGHAN NOYES OCH NOELLE MCCOWN
Undertexter: Fredrik Hultgren