Gjennom historien har mennesker eksistert i grupper.
Men hva skjer når disse ensomme ulvene
som foretrekker å jobbe alene, må jobbe sammen som en del av en flokk?
Dette er alt du har gjort. Jeg orker det ikke.
Du får ikke behandle meg som en underdanig kjerring.
Velkommen til Outlast,
overlevelseskonkurransen med en million dollar som premie.
Du kan slutte når som helst.
Hvis du velger det, skyter du et bluss opp i himmelen, så fjernes du fra dalen.
Den eneste regelen er at du må være en del av et lag for å vinne.
Det er ingen lov her.
Jo, det er det.
-Dette er mitt oppdrag. -Det er ikke ditt oppdrag eller team.
Disse 16 spillerne må ikke bare overleve Alaskas nådeløse villmark…
Jeg har aldri vært så nær hypotermi som i går kveld.
Vi trenger en lege.
Deltakeren er nede. Han svarer ikke.
De må også sette sin lit til helt fremmede folk
og overleve som en del av et lag.
-Kom igjen! -Kom igjen!
Vil de ofre og binde sammen til det beste?
Ja! Vi skal spise godt i kveld.
Eller vil de bruke egoistiske taktikker for å beseire motstanderne?
-Alle tingene våre er stjålet. -Hva?
Du må jukse og stjele for å vinne.
Ikke galt å spille skittent.
Kom ut, ellers skyter vi deres indre rør!
En,
to, tre!
Selv midt i Alaskas villmark…
Kom ut, kom ut hvor du enn er.
…kan man ikke unnslippe hverandre.
Hvis de fikk muligheten,
ville de ha kuttet strupene våre.
-Hver av disse spillerne. -Skyt den.
…er villige til å gjøre hva som helst…
Kom deg vekk!
Vil du vinne eller ikke?
…for å vinne og…
Dere kan ikke slå oss!
…overleve lengst.
16 ENSOM ULV-SPILLERE
LAGER SINE EGNE REGLER
DEN ULTIMATE OVERLEVELSESKAMPEN
KUN ETT LAG KAN
Jeg er her for å kjempe. For å vinne.
Jeg scrollet gjennom Instagram en kveld
og så en reklame som sa:
"Har du det som trengs for å overleve her ute?"
Fire måneder senere er jeg her.
Seksten spillere skal konkurrere i en overlevelseskamp
om en potensiell millionpremie.
Jeg vet ikke så mye om dette showet ennå.
Jeg ser for meg en voksen Dødslekene.
De har blitt sluppet av i en fjern del av Alaska
med kun klærne på ryggen, og venter på nærmere instruksjoner.
Land på et fjernt sted og kjemp for deg selv
med folk du ikke kjenner.
Høres fantastisk ut for meg.
Disse spillerne kommer fra mange ulike bakgrunner…
Jeg er tidligere en heroinmisbruker. En forbryter, og jeg er en overlevende.
Jeg har sett noen mørke sider av menneskeheten gjennom det.
…med varierende grad av overlevelsesevner.
Overlevelsesevnene mine kommer mest av å ha vokset opp overlevelsesprogrammer.
Men de deler en vilje til å tåle de brutale forholdene i Alaska.
Alaska har vært drømmeturen min siden jeg var barn.
Jeg går turer, jakter, camper.
Jeg prøver som oftest å komme så langt unna folk som mulig.
Det de ikke vet ennå, er at den eneste måten å lykkes i denne kampen på
er ved å være en del av et lag.
Jeg har vært nomade i nesten 20 år.
Jeg er singel. Ingen barn eller kjæledyr.
Jeg er ganske fri.
Jeg er sjefen. Jeg eier mitt eget selskap.
Jeg har vært entreprenør siden jeg var 22 år.
Jeg kan ikke ta ordre eller ha en sjef.
Jeg kommer for å vinne.
Alle som kjenner meg og min familie vet at vi trenger disse pengene.
Spillerne har ankommet Alaska om høsten.
En årstid med mye nedbør, raskt fallende temperaturer
og økt aktivitet fra områdets tette bjørnebestand.
Om noen få uker begynner snøen å falle når vinteren begynner.
Kanskje spillerne ikke overlever så lenge.
Foreløpig kan de bare vente og se hva kampen har i vente for dem.
Et helikopter.
Spillerne kommer med ingenting. Deres eneste utstyr er disse lastekassene…
-Dritkult. -Ikke sant?
…som kommer med fallskjerm via helikopteret.
Må være noe bra!
Noen inneholder forsyninger, andre inneholder utfordringer.
La oss gjøre det.
Og den siste leveransen inneholder en potensiell millionpremie
for alle spillere og lag som er igjen.
Nå begynner kampen, gutter!
Med første leveranse gjort er kampen i gang.
-Er det også mennesker? -Ja.
-Jeg ser mange hovspor. -Ja.
-Dette er så rene vi vil være. -Ja.
Jeg ser fienden.
DAG 0
DAG 1
Hva har vi her?
-Hva heter du? -Corey.
-Hyggelig å treffe deg.
-Hva heter du? -Javier.
Greit. "Velkommen til kampen. Dere er strandet i villmarken."
"Det er ingen utstemning av deltakere i denne kampen."
"Den eneste utveien er å gi opp selv."
"Dere kan slutte når som helst."
"Hvis du velger å slutte
skyter du et bluss opp i himmelen, så fjernes du fra dalen."
"Du må forbli en del av et lag gjennom hele kampen for å vinne."
"Du kan bytte lag når som helst, men du kan ikke vinne utfordringen alene."
"Begynn med disse settene."
"Vær på utkikk etter flere ressurser."
"Velg et lag på fire nå."
Dette er alt.
-"Velg raskt… -Rambo.
og finn et passende sted å slå dere ned."
"Kulden og mørket nærmer seg."
Jeg leser fremdeles papiret og kjenner at noen tar tak i skjorta mi.
Så jeg er på denne personens lag. Jeg vet ikke hvem det er.
-Vi har én for mange. -To for mange.
To for mange.
Det er mye dømming på utseende her.
Tenk at vi valgte laget vårt.
Når du ikke kjenner noen så er det alt du har å gå på.
-La oss gjøre det. -Ja.
-Greit. -Jeg går.
Jeg går.
Vi har dette.
-Vi var det siste laget. Forstår du det? -Ja.
Jeg frøs helt i et øyeblikk
og det tok meg et sekund for å forstå hva som skjedde.
-Vi er for mange. -Jeg går.
-Kom hit.
Vi møtte mange fremmede her ute. Så vi var resten av gruppen som var igjen.
Hvis vi skal sette alt på ett kort så er det dette kortet.
Absolutt.
For å skape en rettferdig konkurranse har spillerne delt seg likt i fire lag.
Alfa…
Bravo…
Charlie…
og Delta.
-La oss gå. -Ok. Vi er klare.
Med under en time til solen går ned og temperaturen synker,
må spillerne dra for å finne passende leirer.
-Aller først… -Finne ly for natten.
Hvert lag tildeles en kvadrant av kampfeltet.
De kan etablere baseleiren hvor som helst i det området.
For å etablere basen, har de fått identisk utstyr bestående av…
-Ja! -Der er den.
…en øks,
-en kniv… -Den er skarp.
…en presenning,
-et ullteppe… -For et stort ullteppe.
…en lommelykt.
Jøss!
-…en bue med åtte piler… -Der vet du.
-…et medisinskrin… -Førstehjelp. Sånn.
-…flint… -Det er livet vårt.
-…to kokekopper… -Til å koke i.
…et kart…
Vi kan finne veien.
…bjørnespray…
Alle bør gå med en sånn til enhver tid.
Ja.
…og selvsagt fire bluss, én til hver spiller, om de måtte velge…
Vi åpner ikke denne.
-Absolutt ikke. -…å slutte.
Dere kan få den tilbake.
Det er en viltsti her oppe.
-Skjønner. -Perfekt.
Forsiktig. Gå sakte.
Ok.
-Sakte er smooth og… -Smooth er fort?
Smooth er fort.
Her.
Ikke glad i det hele tatt.
Det er ingen ressurser.
Klokka er nesten fire.
Vi har vel 45 minutter igjen av dagslys.
Vi er midt i Alaska, midt i en regnskog.
Jeg så en glette da vi kom inn.
Vamos!
I dette miljøet, med hvor uforsonlig det er,
vil den mest ufølsomme personen slite.
Når temperaturen faller under -1 grader Celcius,
kan mennesker bare overleve tre timer ute før hypotermien begynner.
Med solnedgangen på lur…
Gå på. Vi følger etter.
…må Team Alfa bygge en gapahuk før temperaturen synker mer.
Vi prøver å bygge en gapahuk, som er noe av det vanskeligste,
spesielt i tøffe omgivelser som dette.
-Pass føttene. Fortsett å se ned. -Ja.
-Hvordan går det? -Fint.
Jeg har vært heldig nok til å bruke ferdigheter i friluftsliv,
jakt, fiske, fangst, og spesielt i overlevelseskampen.
En ideell campingplass har flatt underlag,
tilgang til vann og naturlig beskyttelse mot elementene.
Vi må kanskje gå litt lenger.
Så langt oppfyller ikke terrenget de kravene.
Dette ser helt ræva ut, men vi kan lage en gapahuk her.
Spare litt dagslys.
Det er et godt overheng med disse lemmene.
Jeg sier vi fortsetter i fem minutter til for å se hva som der.
-Jeg liker den første planen. -Vi vet hvor dette er.
Det kan regne i kveld.
Så hvis vi har det vi har,
og tar det inn i denne bredden,
bør vannet strømme av det.
Da hjelper dette oss med vannavskrekking.
Vi får ikke lagd bål her. Vi kan nok…
Vi kjenner hverandre ikke godt nok til å vise klørne våre
når vi er uenige eller har motstridende ideer.
Men jeg forutsetter at det blir noen type A-konflikter i dette teamet.
Det er litt flatere her oppe på toppen.
Jeg tenker på hvordan vi kan sove.
Jeg er her ute for meg selv, men for å vinne dette,
må jeg bli mer en lagspiller enn en ensom ulv.
Hva tror du, Justin?
Greit.
Ni hundre meter unna ved Camp Bravo, er det en klar leder…
Dette er djevelsklubb. Ikke rør den.
…som dukker opp.
Det kødder til hånda di.
DJEVELSKLUBB BUSKE DEKKET I SKARPE PIGGER
Gå forsiktig.
Vi trenger ikke en vrikket ankel første dag.
Et perfekt sted.
-Mye bedre enn i stad. -Ja.
Hold utkikk.
-Vi trenger tørre lemmer fra høyere. -Ja.
-Legg dem i lomma. -Ok.
"Legg dem i lomma," sier han.
I motsetning til Alfa, kaster ikke Team Bravo bort tid på å velge campingsted
og begynner å bygge en gapahuk.
Jeg henter den steinen og rydder litt her.
Jeg har jobbet med utendørs konstruksjon hele livet.
Jeg er arbeidshesten.
Jeg bygger gapahukene.
Jeg henter ved.
Jeg skal bare fortsette.
Riv det ut og dytt det bort når dere rydder her.
Under Javiers veiledning…
Dekk hele siden av treet.
…bruker Team Bravo to falne trær som grunnlaget for strukturen sin.
-Skal jeg drapere denne over? -Ja.
Snu den opp ned,
så faller vannet bedre av den.
De legger til trær for strukturen og eviggrønne grener for isolasjon
og fuktabsorberende egenskaper.
Det er bra for enten over
eller under treet.
-Jeg vil ikke ha hull. -Ja.
Ulvene trenger en leder i flokken.
Så la det være Javier.
Jeg tror det vil flyte mye lettere å ha en fyr som tar avgjørelsene.
Til slutt, hvis vi skal bruke kanvaset, kan vi legge tynnere denne veien.
Skråstreving eller bare kryssing?
Men hør med Javier først.
To på bålet og én som finner lange pinner?
Ja, vi kan gjøre det.
Jeg har reist alene lenge.
Jeg vet jeg jobber godt alene,
så det blir det mest utfordrende i hele konkurransen.
Å jobbe i lag med andre.
-Du klarer å finne tyri? -Hva er tyri?
Fleiper du? Herregud.
Jeg dekker ikke for ordene mine.
Jeg ble oppdratt med konstruktiv kritikk.
Hvis du river av alt dette så er tyri det harde.
Det betyr at harpiksen kom ned fra treet etter at den døde,
og ble samlet der.
-Sier du det? -Det vil hjelpe meg med bålet.
Jeg er kjent for å være oppriktig.
-Samle mye på størrelsen med tommelen din. -Mye knusk?
-Mye knusk. -Roger.
Jeg håper å være den varme personen, ikke den kalde og harde personen.
Jeg leter etter rekved.
Rekved er ganske vått.
Trærne som står rett opp, og har lave lemmer er tørrere enn rekved.
Jeg har alltid sagt at jeg en dag skal dra ut til Alaska
for å utforske og jakte, så jeg er heldig som er her.
Ekorn.
Jeg liker å være alene.
Jeg er lykkelig da.
Jeg bommet på dem.
Jeg vet at jeg er en god fisker og en god jeger.
Jeg kan ikke noe om planter, bær og sopp.
Det er det tørreste jeg fant. Den burde brenne.
Med presenningen på plass, håper Javier at designet hans fungerer
til å fange varme inne i gapahuken.
Når varmen går den veien, går den inn i hullet.
Hvis de får startet et bål før kvelden, og temperaturen synker kraftig.
Hent så mange pinner som mulig.
Vi har nok biter til å skape god varme.
Jeg må få flere av disse. Vi har ikke nok.
Vi har ikke så mye lett, så kom med det.
Vår anerkjente leder.
Noen må gjøre det.
Hei, kom hit og se, bare for å se.
Ingenting blir ideelt . Det er…
Det er ikke noe Hilton her.
Jeg vokste opp i en veldig fattig familie som ikke var kjærlig.
Så jeg har brukt mye av livet på å bevise min verdi.
Men se hvordan dette er et naturlig telt.
-La oss gå videre. -La oss gjøre noe med det.
Det har presset meg til å lære om alt jeg kan få tak i.
Jeg er Jill, men jeg er en altmuligmann.
Hvis det ikke er noe der oppe kan vi komme tilbake.
Vi trenger en gapahuk akkurat nå.
Vi vet alle at vi ikke kan overleve alene og fullføre kampen.
Vi har ikke mye tid igjen hvis vi skal speide videre.
Jeg er etterforsker. Det er jobben min.
Det vil nok gjøre meg litt hardere.
-Ubesluttsomhet… -Ja.
er det verste jeg vet.
-La oss gjøre det. -Ja.
Jeg er bekymret for ho fra Kentucky, Jill.
Hun er ganske tøff.
Lee, kom tilbake.
Det gikk bra!
Men akkurat nå må vi gå fort og ta et valg
for å få bygget en gapahuk og bli klare for kvelden.
La meg se hva som er på den andre siden av treet
så kommer jeg tilbake.
Så langt har Team Alfa levd opp til navnet sitt
som et lag fullt av alfaer som knuffer.
Vi prøver å holde sammen!
Men deres stahet har kostet dem verdifull tid.
Kan du åpne den?
Så de slår seg til ro mot åssiden der Jill foreslo.
Bind presenningen i denne bredden.
Vannet faller rett over toppen.
Dette ser ikke ut som et ideelt sted å sove.
Neka River-regionen er klassifisert som en regnskog,
og får i gjennomsnitt 1.5 meter nedbør per år.
Disse lagene må jobbe raskt med
å bygge gapahuk eller risikere å bli kalde og våte.
-Team Charlie… -Pass på til venstre.
…leter også etter et område som de kan bygge leir på.
Ok.
Dette stedet ser bra ut.
Ja, dette stedet.
-Vi kan finne brede greiner. -Ja.
Vi kan lage en ramme for å legge presenningen over.
Jeg er brytetrener på VGS.
Jeg går alltid mot en lederrolle.
Det er det jeg er flink på.
Jeg sier at det er det jeg trenger.
-Vi kan lage en gapahuk… -Det er så mye djevelklubb.
Så mye her.
-Hva med her? -Hvor enn vi kan bygge et bål.
Jeg vokste opp utendørs.
Så jeg var en militær lømmel som dro fra sted til sted.
Jeg er flink med et lag, men jeg liker å ta ansvar.
-Lene-stil? -Ja, og stikk noen pinner eller noe.
-Ja, absolutt. -Ok.
Team Charlie har kjørt tau mellom to trær og bygger en grunnleggende støtte.
Alt vel så langt.
Nick lager påler for å feste den i bakken og holde soveområdet tørt.
Jeg vil få alt vannet ned på bakken, ikke inn til oss.
Ok.
Jeg er bekymret for Nick.
Det er alltid en alfamann som tror at det er de som må styre alt, og…
Jeg har en idé.
Vi bygger et bål her og finner noe for å reflektere varmen.
Bygge en vegg her, branngrop rundt der,
dekke dette med steiner.
Jeg vet ikke hvor vi finner steiner.
Det er én type person jeg ikke kommer overens med.
Typen som ikke gjør sitt. Jeg avskyr det.
Hvis du ikke kan stole på dem, kan vi få problemer.
Nick har en idé om hvordan de kan forbedre gapahuken
ved å legge støtte i den fremre klaffen.
Hvis vi kan gjøre det, gir det oss bedre plass. Vi har bålet her.
Men det må kanskje vente.
Det blir mørkt og dagslyset går bort.
Vi må starte et bål, vi trenger ved, så det iallfall tørker når det starter.
Jeg var faktisk i Texas State Guard, og mange menn sa:
"Du er en kvinne. Samme hva du har å si."
Dette vil aldri tørke.
Det er en av mine største frykter, å være den eneste kvinnen i en gruppe.
Men det er en annen kvinne på laget. Takk Gud.
-Hvordan er det? -Det er vel noe vi kan bruke.
Jeg tror det å være eldre i slike omgivelser
gir meg en fordel, for jeg tåler mye.
Å være på store fjell, i kaldt vær,
uten mye mat.
Mange, spesielt yngre folk, har kanskje ikke den mentale styrken
til å bare komme seg gjennom det.
Jeg gleder meg til å teste meg selv og se hvor langt jeg kan gå.
Se, en liten regnbue.
Ja. Ser du regnbuen?
Bra vibber første dag.
Reading rainbow…
Hundre meter østover for Charlie, er Team Delta…
Bak trærne der.
…på vei inn til sin kvadrant…
Det ser åpent ut bak der. Skjerm oss for vinden.
…og finner et område de tror er egnet for leir.
Se på denne magiske solnedgangskogen.
Hva synes dere?
Det er en god idé.
Vi er de utstøtte, for da lagene ble lagd, ble ikke vi fire valgt.
-Jeg skal jeg kalle dette? -De er til…
Du kan halte dem, men også ta ekorn og kaniner.
Paul er jegeren vår.
Jeg er faktisk også kokk.
Nei.
Dawn er så kunnskapsrik om hva vi kan gjøre til mat her ute.
Jeg er i marinekorpset, og Joel er ingeniør.
Utstøtte.
Haha, alle andre. Det bet dere bakfra.
Disse er klare. De må nok kuttes.
Vanligvis bygger disse ensomme ulvene campingplasser for én.
Men med begrenset dagslys
faller Team Delta raskt inn i komplementære roller.
Ute i dette miljøet er dette ikke et sted man bare kan tenke på det.
Du må gå og gjøre ting.
Med takkammen som Joel har kuttet…
De takkammene ble fine.
Ja.
…og tauet som Jordan hentet fra fallskjermen…
Prøve å bruke så lite som mulig.
…løfter de to vinklede strevere for å holde presenningen.
Jeg har brukt mye tid på jakt og fiske, så jeg føler meg hjemme.
Min bakgrunn fra militæret er en stor fordel.
Men det at de vet at de kanskje ikke forblir lagkamerater…
Her. Nei, under.
…er sjeldent bortglemt.
Jeg beveger meg med hensikt og retning.
Følg etter meg, eller gå imot meg.
-Dette er faktisk… -Nok rom for alle?
Det blir bra.
Vi vokste opp fattige i Kentucky. Det var hardt hjemme.
Du visste det ikke, for alle var fattige. Vi har gjort dette for å overleve.
Dette vil fungere som en felle. Vi skal spise ekorn.
Ja visst.
Noen ganger, hvis du ikke la kjøtt i fryseren,
så slet du med å spise den vinteren.
Jeg kom langt fra det, fra røttene mine, og jeg vil se om jeg ennå er den fyren,
å gjenforenes med oppveksten min.
Gi meg øksen, så rydder jeg her.
Gi oss et sted å starte en brann, hvis du gjør dette.
Fra et lagperspektiv kommer jeg overens med omtrent alle.
Men jeg sliter med folk som er frekke,
skikkelig påtrengende og går over grensene.
Hva gjorde vi for å fortjene dette?
Ikke like bra når det regner.
Når dag én nærmer seg slutten,
har alle fire lagene bygget grunnleggende gapahuker.
Mens Alfa og Bravo har brukt terrenget til sin fordel,
har Charlie og Delta brukte strukturer til å lene seg på på flat mark.
Og med Alaskas sol i skumringen,
er den eneste måten å bekjempe den frysende temperaturen på
med et bål.
Å få i gang et bål blir vanskelig.
Begynner å bli lite dagslys.
Alt er helt gjennomvått. Bakken er våt og luften våt.
Adrenalinet vårt pumper. Vi brenner mange kalorier.
Men vi må få bålet i gang.
Vi må gjøre det kjapt.
****.
Ok.
Kom deg inn.
Alfa og Bravo…
Kom igjen.
Pokker ta.
…har ikke funnet ut hvordan de skal løse dette fuktige puslespillet.
Dette er all mosen.
Du ville trodd at det ikke er så fuktig lenger?
Verken mosen som Alfa har samlet…
Jeg får det ikke i gang.
…eller de små flisene Bravo bruker er tørre nok til å få en gnist.
Bare fortsett.
Nei. Jeg kvelte den.
Dette stedet er en gigantisk svamp.
Vi finner ikke noe tørt.
-Vet du hvordan? Så… -Ja. Herregud.
-Du gjør det på siden. -Ja.
Flikk med håndleddet.
Jeg er bekymret for Nick.
Jeg er ikke bare en kvinne som er her for å bøye meg når jeg har fått nok.
Jeg er her på lang sikt, og jeg håper han ser det.
Vent litt.
-Den satt seg ikke. -Vent.
Vil du fluffe bomull?
Kom det fra settet?
Jepp.
Uten regler mot det,
prøver Charlie å løse påtenningsproblemet
ved å bruke bomullsballer fra medisinskrinet som brannstarter.
-Her. -Sånn ja.
Det er ingen regler, men sånn er overlevelse. Det er det samme.
-Mat den så sakte. -Ja.
Så det er bare å være smart og sørge for at du utnytter alt mulig.
Jeg visste at jeg valgte et bra team.
-Vi har brann og ly. -Det stemmer.
Og det er dag én!
-Ja. -Dag én.
Det er lagarbeid!
I nærheten har Team Delta funnet den samme løsningen.
Jeg føler meg bra med det vi har satt her.
Sånn ja.
-Et tak, et bål… -Jepp.
Og en tredjedel av dagen har gått for oss.
Vi holder oss bra. Dette blir en god første kveld.
-Er jeg den eneste som er kald? -Jeg prøver å holde det i tankene.
Vi er ganske *****, gutter.
Dette blir problemer.
Jeg fryser ræva av meg.
Sover dere?
Nei, åpenbart ikke.
-Det ble kaldt. -Helt plutselig.
Følte du det?
Den sank. Jeg er kald.
Ja.
For å gjøre saken verre, ser det ut som at kulden
ikke er det eneste som truer spillerne i kveld.
Du.
De er veldig nære.
Lukter du det?
Jeg lukter det.
Jeg lukter noe. Jeg tror noe gikk forbi.
Alaskas brunbjørner er ikke bare fremtredende her…
Jeg tror jeg hører noe som beveger seg der borte.
Ja, jeg også.
…de er utbredt.
Med én bjørn per kvadratkilometer
er dette området den mest bjørnebebodde regionen i verden.
Det er noe stort der ute.
En bjørn.
En bjørn i nærheten.
Vær på utkikk.
Jeg har sprayen i hånden.
Jeg sover definitivt ikke.
DAG 2
Ved morgengry har spillerne hatt sin første natt i sitt nye Alaska-hjem.
I går var det tøft. Det var kaldt.
Første morgen…
i gapahuken vår.
Mange store og små skjeer her.
Det var trangt i kuppelen vår.
Alle snorket litt, her og der.
Jeg snorker ikke.
Ganske kaldt og vått.
Du puster tungt.
Det høres ut som jeg dør.
Det var veldig tøft for den første kvelden.
Rumpekinnene mine var som to isbiter.
Det var mitt livs verste søvn.
Dere er heldige, jeg måtte bare opp og tisse tre ganger.
Selv med en ild for varme, ble Charlie og Delta møtt med en vanskelig kveld.
Kom igjen.
Jeg er trøtt.
Jeg fikk ikke sove.
I går kveld sugde.
Bakken var for ujevn til å bli komfortabel.
Den første kvelden var en tankevekker.
Alaska blir mørkt.
Midt på natten, klokka ett, våknet vi alle sammen iskalde.
Bålet vårt begynte å gi seg. Vi begynte å gå tom for ved.
Det tok av i natt.
Det satte spor. Vi er ikke så uovervinnelige som vi trodde.
Team Charlie klarte å holde bålet i live hele natten…
Det brølte hele natten.
…men vannsamleren deres…
Vi har en slurk.
…presterte ikke like godt.
Hvis vi følger etter, er det en sammenløp av bekker i myrområdet her.
I dag to er min største bekymring å finne rent drikkevann,
for vi er omringet av svarte bassenger nå.
Det kan være et bra jaktsted der borte.
Det er mye bjørnebæsj og mye hjortetegn.
-Men er det vann? -Ja.
-Det er det store. -Jeg vil dra dit.
Jeg vokste opp på 100 hektar hos faren min,
hvor jeg lærte å overleve.
Og hos besteforeldrenes mine kunne jeg jakte nesten hver dag.
Jeg var sersjant i marinekorpset, så jeg kan tilpasse meg nesten alle situasjoner.
Jeg er sulten. Jeg sa opp jobben for dette.
Jeg er her for å vinne.
Der finner vi vann.
-Jeg skal sjekke det. -Kom igjen.
Det har vært kjekt å bli kjent med alle. Vi passer godt sammen som et team.
-Lagånd! -Sjekk!
Finn litt ferskvann til teamet.
Nick er den store jegeren.
Angie liker å fiske.
Jeg skal være en frontløper.
Jeg har mye praktisk erfaring for å fylle hullene og gjøre laget mitt sterkere.
-Har dere koppene? -Ja.
Fokuset mitt er på Tre-regelen.
Du kan holde deg i tre timer uten skikkelig ly.
Du kan kun holde deg i tre dager uten vann og i tre uker uten mat.
Hva tror du, Andrea?
Det er stagnert.
Så trenger åpenbart en ferskvannskilde.
Det kommer ikke til å være noe igjen.
Jeg skal prøve å være arbeidsjernet
og prøve å være limet som holder laget sammen.
Vent litt.
Hva har vi her?
Er den ferskt?
Jeg vil ikke ha en beverdemning der oppe, så vi spiser bæsj.
Tarminfeksjon er ikke lurt.
Jeg fikser det.
-Vent litt. -Vi må koke det.
Teamet blir tatt på sengen av Andres risiko.
Det er klart, og det beveger seg, så…
Mens rennende vann er bedre enn sittende vann,
kan det fremdeles være en alvorlig risiko for smitte
eller til og med parasitter.
Å være her ute er vann en stor risiko.
Hun drakk litt av det.
Det går bra. Forhåpentligvis ikke nok til å bli syk.
Mangel på fortgående vann i nærheten er et problem.
Så dette blir det vi koker.
Natt én i Alaska fullført.
Når vi kommer til et annet sted, ser hva som er i området…
Flytter vi oss langt?
Etter en katastrofal første natt på ujevnt underlag
og uten åpenbar vannkilde i nærheten…
Kanskje vi kan gå nedover stranden og prøve å finne et bedre sted.
Ja.
…bestemmer Team Alfa seg for å flytte leir.
Røttene under oss ble ganske ukomfortable.
Nok en dag uten vann vil sette dem enda lengre bak Tre-regelen.
Tre dager uten vann, tre uker uten mat.
Og akkurat nå ligger vi bak de andre lagene.
Jeg har mange ferdigheter som alle marinesoldater har.
En av tingene du lærer av militæret
er at hvis du skal legge en plan, må du være 100% sikker.
Jill, hun valgte området vårt.
Det var helt ubeboelig.
Så planen for forbedring i dag er å ta ledelsen.
Jeg har bodd ute i regnet i en måned, og jeg overlevde.
Hvis vi kommer oss opp fra bakken på vårt neste sted,
vil det definitivt hjelpe oss.
De prøvde å klandre meg.
Jeg må kunne ta en avgjørelse for laget mitt.
-Vi har alt, ikke sant? -La oss ta den stien.
-Den har minst motstand. -Greit.
Jeg er definitivt ikke den underdanige kvinnen på dette spillbrettet.
Jeg driver showet som jeg vil.
Mens Alfa utforsker ser de røyk på andre siden av elven…
De har startet bål.
…som signaliserer at et motstanderlag klarte å lage bål
da de ikke klarte det.
Kudos. Bra gjort.
Men hvor mye energi brente du hele natten?
-Jeg er heller ukomfortabel første natt… -Vi er uthvilte.
Jeg vet at jeg kan møte villmarken fordi jeg har vært gjennom mye verre.
Jeg ble skutt i ansiktet av mannen jeg elsket med en 22-kaliber-pistol.
Han var heldigvis rundt 15 meter unna, så det gikk rett gjennom.
Skulle ønske å si at det er det verste som har hendt meg, men det er det ikke.
Jeg har sett noen mørke sider av menneskeheten.
Det har gjort sansene mine veldig bevisste.
Dette ser interessant ut.
Det er vanskelig å se. Følge det litt?
Jentene er ganske robuste.
Jeg holder øye med Lee, forsikre at han klarer seg.
Det er glattere enn snørr.
Han er den eldste i gruppen, og du må ta vare på laget ditt.
Etter et helt døgn uten vann søker Team Alfa ikke bare et nytt sted,
men også bedre lykke.
Jeg hører en foss.
Flott.
Ja.
-Det er pent. -Det er lyden av musikk.
Ferskvann!
Etter å ha funnet en ren vannkilde, gir det mening å slå leir i nærheten.
-Å. -Ja?
Kom og se på det.
Vi har bekker på begge sider av oss.
Vann på begge sider av oss.
Det er ikke beint, men hvis vi sover med hodet opp,
som i går kveld…
Det er ikke ideelt, men hva er ideelt her ute?
Ingenting er det her.
Hvor er Lee?
Lee!
Jeg prøver å forstå Lee. Så langt ser han ut til å være mer ensom.
Det virker som han er i sin egen lille verden.
Kanskje Lee er som meg.
Jeg er definitivt en A-type, og denne gruppegreia er tøft for meg.
Kanskje det er tøft for ham også.
Etter en lang, kald natt tar Team Bravo en pause fra bålbygging…
Det er det vi trenger.
…for å finne mat.
Jeg har blåbær.
Mens Brian og Corey plukker ville bær,
utforsker Javier og Tim stranden.
Det ser dypt ut. Jeg vil gå til den grunne delen.
Ja.
-Leter vi bare etter krabber? -Vi ser etter alt som er spiselig.
Det har gått cirka 24 timer siden mitt siste skikkelige måltid.
Fant ulike typer sjøgress som ble etterlatt etter at fjæra kom.
-Dette smaker rent og klart. -Ja.
Men jeg vil gjerne ha kjøtt.
Det er et basseng her.
Det er her bunnfisker blir fanget.
Du trykker som oftest på skallet.
Hvis jeg ikke kan åpne den med hendene, lever den.
Jeg er ved et veiskille i livet mitt.
Du har folk som vet: "Jeg vil være lege eller advokat."
"Jeg vil være dette." Dessverre var jeg ikke en av dem.
Jeg har aldri gjort noe slikt.
Er disse ok å spise?
Det er eksperter som har spist og dødd.
La meg vise deg noe. Sjekk dette.
Tlingitene er tidevannets folk.
Når tidevannet er nede, er bordet dekket.
De kysse dem.
-Og smake? -Nei.
Du kysser den og samler dem.
Hvis leppene dine blir numne etter en time så spiser du dem ikke.
Hvis du får det i kroppen, har du 50% sjanse til å dø.
Jeg ville ikke brukt disse i dag.
Vi har fortsatt fettlag. Vi kan ombestemme oss i morgen.
Jeg ombestemmer meg allerede.
Jeg skal begynne å plukke dem opp og kysse dem.
Jeg blir overrasket over erfaringsmangelen når jeg snakker med dem.
Men i løpet av denne kampen trenger du ikke fullføre
med laget du startet med.
Så jeg husker på det.
Javier tar gode, klare avgjørelser som holder oss trygge.
Men akkurat nå har vi ikke mat.
Vi kan ikke lage mat uten bål.
Jeg er flink til å gjøre det som blir sagt og være der jeg trengs,
men når avgjørelsene begynner å bli tvilsomme, må vi ta en prat.
La oss stikke av stranden og starte bålet.
Så langt har Team Delta vist seg å være en verdig motstander
til sine Alaska-deltakere.
De har lagd bål.
De har funnet en vannkilde i nærheten de kan koke og sørge for at det er trygt.
Den beste delen av å våkne er kokt vann.
De fortsetter å beskytte gapahuken,
og i likhet med andre lag, går tankene også mot å finne mat.
Teamet deler seg for å oppnå dette, mens Jordan vil finne hjort.
Dette er akkurat det jeg ser etter.
Det ser ut som en hov.
Paul går bare noen meter fra basen for å sjekke fellen han la.
Vi hadde definitivt noe.
Pokker.
Hadde ham litt. La meg legge den på nytt.
Det var den frokosten.
Kanskje lunsj.
Selv om Paul kommer tomhendt,
gjør han en ny oppdagelse som beviser at et annet dyr…
-Å ja. -…er i live og nært.
Bjørnebæsj?
Luktet noe på leiren i går kveld. Kan ha vært en bjørn.
Det er mer bjørnebæsj og lukt der, så det er et sted de kom gjennom.
Jeg har prøvd å se de andre lagene, men jeg ser ikke mye røyk.
-Det er greit. De kan fryse. -Ja.
Blussene deres går opp først.
Det er bra for oss.
Jeg kommer fra en svinefarm øst for Indianapolis.
Jeg vokste opp med jakt, fiske, fangst.
Hvis jeg måtte identifisere min superkraft når det gjelder overlevelse,
det er å kunne jobbe på et lag og fostre kameratskap,
selv i de vanskeligste situasjonene.
-Jeg fant to store! -Utmerket.
Herregud. Ja!
-Fant du en? -Ja, denne bare lå der.
Jeg mistet moren min i 2016 til selvmord.
Og siden det har den appetitten for å teste seg selv
blitt noe jeg forfølger, til minne og ære for henne.
-Vi trenger bare hundre til. -Ja, bare mer.
På leiren, er Delta det første laget som lager mat
og spiser sitt første måltid med kokte blåskjell.
Spis dem mens de er varme.
Med mat, vann og ild i boks, ser Team Delta ut til å ta en tidlig ledelse.
Kom igjen, Jordan! Det er mat.
-Vi spiser. -Ok.
Jeg fikk et bær.
-Du har ikke hatt et bær ennå? -Nei, men du har fortjent den.
Dere er så skjønne.
Jeg føler meg hjemme med underdogene.
Jeg vokste opp i en liten by med 25 mennesker.
Vokste opp på en hest i fjellet.
Jeg pleide å tilbringe tre, fire måneder i villmarken alene .
Jeg er mest komfortabel i skogen. Ikke like mye blant folk.
Men jeg håper jeg passer inn i teamet, fordi jeg er her for å vinne.
Jeg skal vinne denne kampen, hundre og ti prosent.
Jeg tror ikke noe annet lag spiser som oss nå.
Himmelen signaliserer at det kommer regn.
Men det spillerne våre ikke vet er at på denne årstiden
er det ikke uvant at stormene kan vare i en uke om gangen.
På Camp Charlie…
…er skikkelig ferskvann det siste de tenker på.
Jeg har kastet opp i hele dag.
Jeg var nettopp ferdig med å bygge gapahuken
da kroppen min plutselig begynner å avstøte all mat eller vann.
Den er ikke under kontroll.
Jeg får ikke puste.
Nei.
For meg er det kroppen min som sier at noe ikke stemmer.
Dette vannet er klart. Kanskje det er bra for deg.
Ikke akkurat nå.
Det har gått timer,
og Andreas oppkast…
har vært nådeløst.
Hos Camp Bravo
fortsetter teamet å fokusere på bål.
Det viktigste for oss akkurat nå.
Så de setter sin lit til den nye teamlederen, Javier.
Som et av de eneste lagene uten bål,
er lagånden lav.
Vi er ganske ****** uten et bål.
Alt er vått. Denne øya kan kysse meg bak.
Det er et spark i ballene
når du ser andres bål ta av og alle har de samme omgivelsene.
Hva gjorde de som vi ikke gjorde? Hva har de?
Har de tørrere ved? Er de bare flinkere enn oss?
Du ønsker alltid å være optimistisk, men jeg som også er en realist…
Uten mat og varme, blir det noen ræva netter.
Dette er en tapende kamp.
Det er veldig stille nå på Camp Bravo.
Bra jobbet med positiv tenking.
La oss gjøre klart mye knusk.
Javier, han er en bra fyr, men en dårlig leder.
Kom med sponene.
Mikroledelsen suger.
Bruk øksen. Prøv å få ut kjernen.
Du.
Hei, dere? Rambo?
Vi vet hva vi må gjøre.
Vi trenger ikke en mor som gnåler hvert tiende sekund.
Dere?
Er det noen her?
Javier vet nok mer enn alle sammen,
men Javier er en plage.
Og med bare én time før solnedgang…
Fy søren.
…får Javier det til.
-Kan du hjelpe meg? -Ja.
-Vi trenger brensel. -Fikk du bålet i gang?
Ja.
-Visst ****! -Bra jobbet.
Dette er en gamechanger.
Moralen er oppe!
Kom med sponet.
Alle er litt lykkeligere.
Jeg ga meg selv to dager til uten bål.
Vi trenger brensel for å fortsette.
Ro deg ned.
Jeg vet ikke helt hva som foregår,
men jeg føler at det blir verre under disse omstendighetene.
Nei.
Jeg vil ikke bringe dere ned.
-Du gjør ikke det. -Du vil ikke.
-Nei. -Du vil virkelig ikke.
Jeg vil ikke.
Jeg vet ikke om jeg klarer meg gjennom natten.
Jeg er ute av teltet og kaster opp.
Kroppen min avviser all slags mat eller vann vi har.
Men jeg er ikke en som gir opp lett.
Det blir bare verre.
Jeg forventet ikke så aggressivt oppkast.
Noe er galt.
Så det er ingen annen måte enn å dra.
Jeg tror laget mitt er skuffet,
men jeg ville ikke gjort det med mindre det var nødvendig.
Dere får til dette.
Hun knuste hjertet mitt, men jeg håper hun har det bra.
Andrea var flott. Vi kommer til å savne henne.
Det er én mindre person å dele mat med,
men også mindre arbeidskraft på leiren.
Så det vil skade oss i det lange løp.
Andrea var flott, men jeg tror ikke hun helt forsto hva hun ble med på.
-Hold dere sterk. -Ja, vi klarer oss.
Jeg har trent bryting lenge, og du skjønner det.
Det å slutte er en sykdom.
Ting du forplikter deg til, som ekteskap, vennskap, forhold.
Sluttere er de verste.
Å slutte er vanskelig første gang, men det er lett neste gang.
Etter det er det også lett.
Det blir lettere og lettere hele livet.
Det er elendig.
Hvis du gir deg rundt meg
så vet jeg hva slags person du er.
Jeg hater å si det, for dette er ikke for alle.
Men,
det suger å slutte.
Andrea var den jeg ville ha på laget mitt, og nå er hun borte.
Hvordan vil det gå hvis jeg er på lag og er eneste kvinnen?
Blir jeg dyttet til siden?
Selv om de ikke vet hvem eller fra hvilket lag…
Det er fortsatt fire av oss!
…signaliserer Andreas bluss til alle leirene
at den første av 16 spillere har bestemt seg for å gi seg.
Yo.
-Hva? -Jeg så et bluss.
-Hva? -Ja.
Det var én.
Selv om det bringer de gjenværende spillerne et steg nærmere seieren…
Jeg vil ikke heie, men jeg gjør det.
…minner det dem også om kommende utfordringer.
I går, da jeg frøs, tenkte jeg at jeg ikke kan være den første.
På bare to dager har disse omgivelsene
vist seg å være den største utfordringen i deres liv.
Jeg tror ikke folk kan holde ut i 45 dager her.
Ingen kan gjøre dette. Ingen.
Det de ikke vet er at omgivelsene deres ikke er den vanskeligste delen av kampen.
De har ikke møtt hverandre ennå.
Det finnes ingen regler. Du kan sette fyr på leiren deres.
Herregud.
Er han der inne? Er vi så heldige?
Dette handler ikke om å overleve, men hvem som er slemmest.
Du vil dra hjem. Du vil gå inn, fryse og dra hjem.
Dere egoistiske jævler!
Jeg er klar til å skyte blussene våre.
Og jeg til å dytte blusset mitt opp i ræva di!
Få dem til å lide. Vi fryser i hjel.
Jeg blør hver dag.
De stjal fra leiren vår. Alt er borte!
Han kommer.
De stjeler tingene mine.
Kjerringa går for flåten!
-La oss kutte hodene av dem. -Visst ****.
Tekst: Håkon Jordheim