‎De-a lungul istoriei, ‎oamenii au existat în grupuri.
‎Ce se întâmplă ‎când lupii singuratici‎,
‎care acționează singuri,
‎sunt obligați să colaboreze ‎ca parte a haitei?
‎Ai dat numai din gură. Nu mai suport.
‎N-o să mă tratezi ca pe o boarfă supusă!
‎Bun venit la ‎Outlast: Câștigăm împreună,
‎concursul de supraviețuire ‎cu un premiu de un milion de dolari.
‎Puteți renunța oricând.
‎Dacă vreți asta, ‎trageți o rachetă de semnalizare
‎și veți fi scoși din vale.
‎Singura regulă e că trebuie să faci parte ‎din echipă ca să câștigi.
‎Nu există legi aici.
‎Ba există!
‎- E misiunea mea. Eu conduc. ‎- Nu e misiunea sau echipa ta!
‎Acești 16 jucători nu vor trebui ‎doar să supraviețuiască
‎sălbăticiei dure din Alaska…
‎Ieri-noapte era să intru în hipotermie.
‎Vrem un medic.
‎Concurentul doborât. E inert.
‎…de asemenea, vor trebui ‎să creadă în străini
‎și să supraviețuiască în echipă.
‎- Hai, fată! ‎- Hai, fată!
‎Se vor sacrifica și se vor uni ‎spre binele tuturor?
‎Da! O să mâncăm bine diseară, fată.
‎Sau vor recurge la tactici egoiste ‎ca să-și învingă adversarii?
‎- Ni s-a furat tot. ‎- Poftim?
‎Trișezi și furi ca să câștigi!
‎E în regulă să trișezi.
‎Dacă nu ieși, îți scoatem măruntaiele!
‎Unu,
‎doi, trei!
‎Chiar și în mijlocul ‎sălbăticiei din Alaska…
‎Ieși de oriunde ai fi!
‎…nu pot scăpa unul de altul.
‎Dacă aveau ocazia,
‎ne tăiau gâtul.
‎- Fiecare dintre jucători… ‎- Trage!
‎…e dispus să facă orice…
‎Lasă-mă-n pace, frate!
‎Vrei să câștigi sau nu?
‎…ca să câștige și…
‎Nu ne poți învinge!
‎…să supraviețuiască.
‎16 LUPI SINGURATICI
‎ÎȘI FAC PROPRIILE REGULI
‎JOCUL SUPREM DE SUPRAVIEȚUIRE
‎O SINGURĂ ECHIPĂ POATE CÂȘTIGA
‎OUTLAST: CÂȘTIGĂM ÎMPREUNĂ
‎Am venit să joc. Am venit să câștig.
‎Mă uitam pe Instagram într-o seară
‎și am văzut o reclamă:
‎„Ai puterea de a supraviețui aici?”
‎După patru luni, sunt aici.
‎Vor fi 16 jucători ‎într-un joc de supraviețuire,
‎pentru premiul de un milion de dolari.
‎Încă nu știu multe despre emisiune.
‎Sunt ‎Jocurile foamei ‎pentru adulți.
‎Au fost lăsați izolați în Alaska,
‎doar cu hainele din spate ‎și li s-a spus să aștepte instrucțiuni.
‎Să rămâi într-un loc izolat și să te aperi
‎cu oameni pe care nu-i știi.
‎Pare o distracție pe cinste.
‎Acești jucători provin ‎dintr-o mulțime de medii…
‎Am fost dependentă de heroină.
‎Sunt infractoare.
‎Sunt o supraviețuitoare.
‎Astfel, am văzut laturi ‎foarte întunecate ale oamenilor.
‎…cu abilități diferite ‎pentru supraviețuire.
‎Mi-am format abilitatea de supraviețuire
‎uitându-mă la astfel de emisiuni TV.
‎Dar au aceeași dorință de a îndura ‎condițiile extreme din Alaska.
‎Visam de mic să ajung în Alaska.
‎Fac drumeții, vânez, campez.
‎Adesea, încerc să mă distanțez ‎cât pot de oameni.
‎Ce nu știu încă e că singura cale ‎de a reuși în acest joc
‎e să faci parte din echipă.
‎Sunt nomad de aproape 20 de ani.
‎Sunt singur. N-am copii, n-am animale.
‎Sunt chiar liber.
‎Eu sunt șefa. Am compania mea.
‎Sunt propriul meu antreprenor ‎de la 22 de ani.
‎Nu știu cum e să primesc ordine ‎sau să am un șef.
‎Vin aici ca să câștig.
‎Oricine-mi știe familia sau pe mine
‎știe foarte bine că avem mare nevoie ‎de acești bani.
‎Jucătorii au ajuns în Alaska toamna.
‎E un sezon cu ploi puternice, ‎temperaturile scad rapid
‎iar populația mare de urși din zonă ‎are o activitate intensă.
‎În câteva săptămâni, ‎va începe să ningă. Va fi iarnă.
‎Poate că jucătorii ‎nu vor supraviețui atât.
‎Deocamdată, nu pot decât să aștepte ‎ca să vadă ce le rezervă jocul.
‎E un elicopter.
‎Jucătorii nu au nimic.
‎Singurul lor echipament e ‎în aceste lăzi de marfă…
‎- Ce tare! ‎- Nu?
‎…parașutate pe un câmp, din elicopter.
‎Trebuie să fie ceva bun!
‎Unele vor conține provizii,
‎altele vor conține provocări.
‎Da. La treabă!
‎Ultima livrare va fi un premiu potențial ‎de un milion de dolari
‎pentru jucătorii sau echipa rămasă.
‎Să jucăm, băieți!
‎După prima livrare, jocul începe acum.
‎- Și ăștia sunt oameni? ‎- Da.
‎Văd multe urme de copite.
‎Da.
‎De acum, ne vom murdări.
‎Da.
‎Văd dușmanul.
‎ZIUA 0
‎ZIUA 1
‎Ce avem aici?
‎- Cine ești? ‎- Corey.
‎- Încântat!
‎- Cum te cheamă? ‎- Javier.
‎Bine. „Bun venit la joc! ‎Sunteți blocați în sălbăticie.
‎Nu se vor elimina concurenți în acest joc.
‎Singura cale de ieșire e ‎să renunțați personal.
‎Vă puteți retrage oricând.
‎Dacă alegi să renunțați,
‎trageți o rachetă de semnalizare ‎și veți fi scoși din vale.
‎Trebuie să rămâneți în echipă ‎pe tot parcursul jocului,
‎ca să câștigați.
‎Puteți schimba echipa oricând,
‎dar nu puteți câștiga singuri.
‎Începeți cu trusele astea!
‎Fiți atenți! Urmează resurse suplimentare.
‎Acum alegeți o echipă din patru oameni.”
‎Bine. Începem.
‎- „Alegeți rapid… ‎- Rambo!
‎…și găsiți un loc potrivit de campare.
‎Frigul și întunericul se apropie rapid.”
‎Încă citeam de pe hârtia aia.
‎Am simțit că m-a apucat cineva.
‎M-am trezit în echipa ‎unei persoane necunoscute.
‎- Avem prea mulți. ‎- Mult prea mulți.
‎Mult prea mulți.
‎Se judecă mult după aparențe pe aici.
‎Incredibil! Am ales echipa.
‎Când nu cunoști pe cineva, ‎n-ai ce să faci.
‎- La treabă! ‎- Da. La treabă!
‎- Bine. ‎- Merg eu.
‎Merg eu.
‎Ne descurcăm.
‎Am fost ultima echipă aleasă, da?
‎Da.
‎Pentru o clipă, m-am blocat
‎și a durat un pic ‎ca să înțeleg ce se întâmplă.
‎- Sunt prea mulți. ‎- Plec.
‎- Plec eu. ‎- Veniți!
‎Tocmai am întâlnit niște străini.
‎Deci, eram ce rămăsese din grup.
‎Dacă riscăm totul, să ne concentrăm aici.
‎Clar!
‎Pentru corectitudine, jucătorii ‎s-au împărțit egal în patru echipe.
‎Alfa…
‎Bravo…
‎Charlie…
‎și Delta.
‎- Să plecăm! ‎- Da. Suntem gata.
‎Cu mai puțin de o oră până la apus ‎și cu temperaturi în scădere,
‎jucătorii trebuie să găsească ‎locuri bune de campare.
‎- Prima prioritate… ‎- Adăpostul peste noapte.
‎Fiecare echipă primește un sector ‎al terenului de joc.
‎Își pot stabili tabăra oriunde ‎în acea zonă.
‎Pentru a-și stabili baza,
‎au primit pachete identice, compuse din…
‎- Da! ‎- Așa!
‎…secure
‎- …cuțit… ‎- E ascuțit.
‎…prelată
‎…pătură de lână… ‎- E o pătură mare.
‎…lanternă…
‎Măi să fie!
‎…arc cu opt săgeți…
‎Așa mai merge!
‎- …trusă medicală… ‎- Primul ajutor!
‎- …cremene… ‎- E vital.
‎- …două căni de tablă… ‎- Fierbem.
‎…o hartă‎…
‎Ne vom orienta.
‎…spray cu piper…
‎Ar trebui ca mereu să aibă toți așa ceva.
‎Da.
‎…și patru rachete de semnalizare, ‎pentru fiecare, dacă se alege…
‎Nu deschidem asta.
‎- Deloc. ‎- …renunțarea.
‎Le puteți duce înapoi.
‎E o potecă pe aici.
‎- Super! ‎- Perfect!
‎Ai grijă! Mișcă-te atent!
‎Bine.
‎- Cu atenție și… ‎- Repede?
‎…repede.
‎Aici!
‎Nu mă încântă deloc.
‎N-avem resurse.
‎E aproape ora 16:00.
‎Aș zice că mai avem ‎vreo 45 de minute din zi.
‎E mijlocul unei păduri tropicale ‎din Alaska.
‎Am văzut o poiană când veneam.
‎Să mergem!
‎Într-un mediu așa de ostil,
‎și cel mai dur are bătăi de cap.
‎Dacă temperatura scade sub -1 grad,
‎oamenii pot supraviețui doar trei ore ‎înainte de a intra în hipertermie.
‎Apusul apropiindu-se rapid…
‎Hai, dnelor! Vă urmăm.
‎…echipei Alfa îi trebuie un adăpost ‎înainte să fie mai rece.
‎Ne construim un adăpost, ‎ceea ce e cel mai greu,
‎mai ales într-un mediu ostil ca ăsta.
‎- Atenție la picioare! ‎- Da.
‎- Ce faci, Justin? ‎- Bine.
‎Am avut norocul să mă descurc ‎în sălbăticie,
‎vânătoare, pescuit, ‎capcane, supraviețuire.
‎Un camping ideal e pe un teren plat,
‎acces la apă și protecție naturală ‎în fața intemperiilor.
‎Ar trebui să mai înaintăm puțin.
‎Până acum, nicio zonă studiată ‎nu îndeplinește cerințele.
‎Arată foarte nasol,
‎dar am putea să ne adăpostim aici.
‎Încă mai e zi.
‎Ramurile astea fac un acoperiș bun.
‎Eu zic să mai mergem cinci minute ‎ca să vedem ce e aici.
‎- Îmi place planul original. ‎- Știm unde e.
‎Ar putea ploua.
‎Dacă luăm tot ce avem
‎și aducem pe malul ăsta,
‎apa ar trebui să se scurgă.
‎Așa ar trebui să ne putem proteja ‎natural de apă.
‎Nu putem face foc aici. ‎Sigur am putea, dar…
‎Nu ne cunoaștem destul de bine ‎încât să putem negocia
‎când suntem în dezacord ‎sau avem idei contradictorii.
‎Dar, cu siguranță, prevăd ‎că vor exista conflicte mari
‎în echipa noastră.
‎E puțin mai plat aici, sus, în vârf.
‎Mă gândesc cum putem dormi.
‎Am venit ca să înving, dar ca să câștig,
‎trebuie să fiu mai cooperant, ‎nu un lup singuratic.
‎Ce părere ai, Justin?
‎Bine.
‎La nouă sute de metri, în tabăra Bravo, ‎un lider clar…
‎E Bâta Diavolului. Nu atingeți!
‎…se arată.
‎Distruge mâinile.
‎BÂTA DIAVOLULUI ‎ARBUST CU ACE
‎Atenție la drum!
‎Să nu ne răsucim glezna în prima zi!
‎E locul perfect.
‎- E mai bine decât dincolo. ‎- Da.
‎Fiți vigilenți!
‎- Ne trebuie ramuri uscate. ‎- Da.
‎- Băgați-le în buzunar! ‎- Da.
‎Zice să le băgăm în buzunar.
‎Spre deosebire de Alfa, Bravo nu pierde ‎timpul cu alegerea locului
‎și construiește un adăpost.
‎O să iau piatra aia și încep să curăț.
‎Am făcut construcții de exterior ‎toată viața.
‎Voi fi calul de povară.
‎Fac adăposturile. Adun lemnele de foc.
‎N-o să mă opresc deloc.
‎Când curățați, scoateți totul ‎și duceți de aici!
‎Sub îndrumarea lui Javier…
‎Acoperă copacul acolo!
‎…echipa Bravo folosește doi arbori căzuți ‎ca fundație a structurii.
‎- Să-l pun deasupra pe ăsta? ‎- Da.
‎Întoarce-l!
‎Apa se va scurge mai bine.
‎Adaugă arini structurii lor
‎și ramuri verzi pentru izolare naturală
‎și îndepărtare a umidității.
‎Aia e bună fie deasupra,
‎fie sub lemne.
‎- Nu vreau să fie găuri. ‎- Da.
‎Lupii au nevoie de un lider al haitei.
‎Bine. Să fie Javier!
‎Cred că ne va fi mult mai ușor
‎cu un tip care să ia deciziile.
‎În final, dacă folosim prelata, ‎le punem pe cele subțiri așa.
‎În cruce sau diagonală?
‎Dar obțineți aprobarea de la Javier.
‎Bine. Deci, doi fac focul, ‎iar unul adună bețe lungi?
‎Da. Se poate.
‎Am călătorit singur mult timp.
‎Știu că lucrez bine singur,
‎așa că va fi cel mai dificil aspect ‎al competiției.
‎Să lucrez în echipă.
‎- Știi să găsești lemne de foc? ‎- Care sunt?
‎Glumești? Doamne!
‎Nu sunt diplomat.
‎Știu de mic critica constructivă.
‎Dacă dai totul la o parte, ‎obții lemnul de foc.
‎Înseamnă că rășina a coborât ‎după ce a murit copacul,
‎adunându-se la un loc acolo.
‎- Pe bune? ‎- O să mă ajute să fac focul.
‎Se știe că sunt direct.
‎- Vreau multe și groase. ‎- Mult lemn?
‎- Foarte mult. ‎- Bine.
‎Sper să fiu un om deschis, ‎nu cel rece și dur ca de obicei.
‎Merg după lemn de râu.
‎Lemnul de râu e ud.
‎Lemnul care stă drept
‎și ramurile inferioare ‎sunt mai uscate decât lemnul de râu.
‎Mereu am spus că, într-o zi, ‎o să plec în Alaska
‎ca să explorez, să campez și să vânez. ‎Am noroc că sunt aici.
‎Veveriță!
‎Îmi place să fiu singur.
‎E refugiul meu.
‎Le-am ratat clar.
‎Știu că sunt pescar și vânător bun.
‎Nu mă pricep la plante, ‎fructe de pădure și ciuperci.
‎Mai uscat n-am găsit. Ar trebui să ardă.
‎Cu prelata pusă, Javier speră ‎că proiectul lui va reuși
‎să păstreze căldura în adăpost.
‎Când căldura merge încolo, intră în gaură.
‎Dacă fac focul până la căderea nopții,
‎când temperatura scade mult.
‎Adună cât mai mult lemn!
‎Avem destule bucăți pentru a crea căldură.
‎Trebuie să iau mai multe. N-avem destul.
‎Se va întuneca repede, așa că nu te opri!
‎Se pare că avem un stimat lider.
‎Cineva trebuie s-o facă.
‎Urcați aici, ca să vă uitați!
‎Nicăieri n-o să fie ideal. E…
‎Nu e niciun Hilton aici.
‎Am crescut într-o familie săracă, ‎care nu era iubitoare.
‎Toată viața am încercat ‎să arăt că sunt pricepută.
‎Dar ăsta un cort natural.
‎- Să mai mergem puțin! ‎- Să facem ceva cu asta.
‎M-a impulsionat să învăț ‎în toate domeniile de care mă ciocneam.
‎Sunt Jill, dar sunt meșterul suprem.
‎Dacă nu e nimic sus, ne putem întoarce.
‎Acum avem nevoie de adăpost.
‎Știm că nu putem câștiga ‎supraviețuind singuri.
‎Dacă mai căutăm, nu mai avem mult timp.
‎Sunt detectiv. Asta e meseria mea.
‎Deci, probabil că o să fiu mai dură.
‎- Indecizia… ‎- Da.
‎Mă enervează enorm, ca să știți.
‎- La treabă! ‎- Da. Hai!
‎Mă îngrijorează cealaltă fată ‎din Kentucky, Jill.
‎E foarte dură.
‎Lee, vino înapoi!
‎Sunt bine!
‎Dar acum ne grăbim și luăm decizia
‎de a construi un adăpost, ‎ca să fim pregătiți pentru seară.
‎O să trec pe sub copac, ‎ca să văd ce e dincolo
‎și mă întorc!
‎Până acum, Echipa Alfa s-a ridicat ‎la înălțimea numelui,
‎o echipă plină de încăpățânați.
‎Rămânem împreună!
‎Dar încăpățânarea lor i-a costat ‎timp valoros.
‎O poți deschide?
‎Așa că se hotărăsc să ridice un adăpost ‎lângă deal, cum a spus Jill.
‎Leagă prelata de malul ăsta!
‎Apa se va vărsa chiar de deasupra.
‎Nu pare un loc ideal pentru a dormi.
‎Regiunea râului Neka e clasificată ‎drept pădure tropicală,
‎cu o medie anuală ‎de 152 de cm de ploaie pe an.
‎Echipele trebuie să lucreze rapid
‎la construirea adăpostului. ‎Altfel, va fi frig, dar și umed.
‎- Echipa Charlie… ‎- Atenție la stânga!
‎…caută și ea terenul potrivit ‎pentru campare.
‎Bine.
‎Locul ăsta arată bine.
‎Da, locul ăsta.
‎- Putem găsi ramuri late. ‎- Da.
‎Și putem face un cadru pentru prelată.
‎Sunt antrenor de wrestling.
‎Mereu ajung să am rolul de lider.
‎La asta mă pricep.
‎Le spun cum stăm și de ce am nevoie.
‎- Putem amenaja un adăpost… ‎- E multă Bâta Diavolului.
‎E multă aici.
‎- Dar zona asta? ‎- Oriunde putem face foc.
‎Am crescut în aer liber.
‎Părinții mei lucrau în armată
‎și ne mutam mereu.
‎Știu să fac echipă, dar ador să conduc.
‎- Ca un șopron? ‎- Da. Și mai multe cârlige.
‎- Clar. ‎- Bine.
‎Echipa Charlie a legat frânghie ‎de doi copaci și construiește un șopron.
‎Până acum, e bine.
‎Nick face țepușe improvizate ‎pentru a fixa baza de sol
‎și pentru a menține uscată ‎zona de dormit.
‎Vreau ca apa să se scurgă pe sol ‎și să nu se întoarcă.
‎Bine.
‎Mă îngrijorează Nick.
‎Există mereu un mascul Alfa,
‎care crede că el trebuie ‎să conducă totul și…
‎Am o idee.
‎Facem foc aici și găsim ceva ‎care să reflecte căldura.
‎Construim un zid aici, ‎focul îl facem acolo,
‎delimităm cu pietre.
‎Nu știu unde vom găsi pietre.
‎Există un fel de om cu care nu mă înțeleg.
‎Cei care nu muncesc. Detest asta.
‎Dacă nu te poți baza pe ei, ‎poți avea probleme serioase.
‎Nick are o idee ‎pentru a îmbunătăți adăpostul
‎adăugând suport părții frontale.
‎Așa vom avea mai mulți metri pătrați. ‎Am face focul aici.
‎Va trebui să aștepte.
‎Se face întuneric și se cam termină ziua.
‎Trebuie să facem focul, să avem lemne.
‎Măcar așa, când va porni, se va usca.
‎Am activat în Armata Texas
‎și mulți bărbați de acolo ziceau:
‎„Ești femeie. Nu contează ce spui.”
‎Chestia asta nu se va usca niciodată.
‎E una dintre cele mai mari temeri ‎când sunt singura femeie într-un grup.
‎Dar mai e o femeie în echipă. ‎Slavă Domnului!
‎- Cum e? ‎- Da, cred că e ceva ce putem folosi.
‎Cred că a fi mai în vârstă, ‎într-un astfel de mediu,
‎îmi oferă un avantaj, ‎pentru că pot îndura mult.
‎Pe munți mari, pe vreme foarte rece,
‎fără multă mâncare.
‎Mulți oameni, mai ales cei tineri, ‎n-au tăria mentală
‎pentru a se pregăti de orice și a suporta.
‎Abia aștept șansa să mă testez ‎și să văd până unde pot merge.
‎Uite! Un curcubeu parțial.
‎Da. Vezi curcubeul?
‎Energie bună în prima zi.
‎Admirând curcubeul…
‎La est de Charlie, la doar sute ‎de metri distanță, echipa Delta‎…
‎În spatele copacilor.
‎…se mișcă în sector.
‎Pare spațiu deschis acolo. ‎Ne protejează de vânt.
‎Găsesc o zonă pe care o cred ‎potrivită pentru campare.
‎Priviți apusul magic din pădure!
‎Ce părere aveți?
‎E o idee grozavă.
‎Suntem proscrișii. ‎Când s-au format echipele,
‎noi n-am fost aleși.
‎- Nu știu ce-s astea. ‎- Sunt pentru…
‎Tragi în bușteni cu ele, ‎dar și în veverițe sau iepuri.
‎Paul e vânătorul nostru.
‎Și eu sunt bucătar.
‎Nu!
‎Dawn știe foarte bine ce putem ‎transforma în mâncare aici.
‎Eu sunt în Marină, iar Joel e inginer.
‎Proscriși.
‎Le râd în nas celorlalți! Vom fi mai buni.
‎Ăștia sunt pregătiți. ‎Trebuie doar tăiați cât trebuie.
‎De obicei, lupii singuratici ar face ‎locuri de campare pentru ei.
‎Cu lumina zilei limitată,
‎echipa Delta își asumă rapid ‎roluri suplimentare.
‎În mediul ăsta, nu e bine
‎să stai și să te gândești.
‎Trebuie să continui.
‎Folosind stâlpii pe care i-a tăiat Joel…
‎Au ieșit bine stâlpii.
‎Așa e.
‎și coarda recuperată de Jordan ‎după parașutare…
‎Folosește cât mai puțină!
‎…au creat două ancore înclinate, ‎ca să țină prelata.
‎Am vânat și am pescuit deseori, ‎așa că mă simt ca acasă.
‎Pregătirea mea din armată e un avantaj.
‎Însă gândul că coechipierii ‎ar putea să nu rămână uniți…
‎Nu! Dedesubt!
‎…le trece mereu prin minte.
‎Mă mișc cu un scop și direcție.
‎Ori mă urmezi, ori îmi ești inamic.
‎- De fapt, e… ‎- E loc pentru toți?
‎Prinde formă, da.
‎Am crescut în estul Kentucky și eram ‎sărac. Era greu acasă.
‎Nu știam. Toți erau săraci.
‎Am făcut asta pentru supraviețuire.
‎Asta va fi o cursă. ‎O să mâncăm veveriță.
‎Da.
‎Erau momente când, dacă nu puneai ‎carne în congelator,
‎te chinuiai să mănânci iarna, ‎fără exagerări.
‎M-am îndepărtat de rădăcinile mele
‎și vreau să văd dacă mai sunt tipul ăla, ‎să mă conectez cu copilăria.
‎Dă-mi toporul! O să curăț aici.
‎Găsește-ne un loc unde să aprindem focul!
‎Din punct de vedere al echipei, ‎mă înțeleg cu toți,
‎dar nu-mi plac oamenii obraznici,
‎foarte îndrăzneți, ‎care nu-și cunosc locul.
‎Ce am făcut să merităm asta?
‎După ce plouă, nu mai e așa de bine.
‎Se încheie prima zi.
‎Cele patru echipe au construit adăposturi.
‎Echipele Alfa și Bravo au folosit ‎terenul natural în avantajul lor,
‎iar echipele Charlie și Delta au optat ‎pentru structuri înclinate pe teren plat.
‎Și cu soarele din Alaska la apus,
‎singurul mod de a contracara ‎temperaturile reci inevitabile
‎va fi cu un foc.
‎O să fie greu să facem focul.
‎Începe să se întunece.
‎Totul e complet îmbibat. ‎Pământul e umed, aerul e umed.
‎Suntem plini de adrenalină. ‎Ardem multe calorii.
‎Dar trebuie să facem focul.
‎Trebuie să terminăm repede.
‎APUS - 10 MINUTE ‎TEMPERATURA: 4,5 GRADE
‎Fir-ar!
‎Bine.
‎Haide!
‎Alfa și Bravo…
‎Hai, scumpule!
‎La naiba!
‎…n-au aflat cum să rezolve cu umiditatea.
‎Ăsta e tot mușchiul rulat.
‎Deci, ai crede că nu mai e ‎așa de umed, nu?
‎Nici mușchiul pe care Alfa l-a adunat…
‎Nu reușesc să-l fac să ardă.
‎…nici așchiile folosite de Bravo nu sunt ‎destul de uscate ca să se aprindă.
‎Hai, scumpule, nu te opri!
‎Nu, nenorocitule! L-am sufocat.
‎Locul ăsta e un burete uriaș.
‎Nu vom găsi nimic uscat.
‎- Știi să… Deci… ‎- Da. Doamne!
‎- Pe laterală. ‎- Da.
‎Folosește-ți încheietura!
‎Mă cam îngrijorează Nick.
‎Eu nu sunt femeia care să se retragă ‎când s-a săturat.
‎Sunt aici pe termen lung ‎și sper să vadă asta.
‎Stai așa!
‎- N-a luat foc. ‎- Stai!
‎Scămoșezi bumbacul?
‎Ăla e din trusă?
‎Da.
‎Fără a încălca o regulă,
‎Charlie încearcă să rezolve ‎problema focului
‎folosind bucăți de vată ‎din trusa medicală.
‎- Așa! ‎- Da!
‎Nu există reguli, dar e ‎supraviețuire. E același lucru.
‎- Hrănește-l încet! ‎- Da.
‎Ești inteligent
‎și te asiguri că profiți ‎de tot ce e posibil.
‎- Știam că am ales o echipă bună. ‎- Da.
‎- Avem foc și adăpost, frate! ‎- Așa e.
‎Și e prima zi, frate!
‎- Da. ‎- Prima zi!
‎- Muncă în echipă! ‎- Da.
‎În apropiere, echipa Delta a găsit ‎aceeași soluție.
‎Sunt încrezător cu ce am făcut aici.
‎Așa!
‎- Un acoperiș, foc… ‎- Da.
‎Și a fost o treime de zi pentru noi.
‎Cred că suntem în formă. ‎O să trecem bine noaptea.
‎TABĂRA BRAVO
‎Numai mie mi-e frig?
‎Încerc să nu mă gândesc la asta.
‎Da, se pare că am dat de naiba.
‎O să avem probleme.
‎TABĂRA ALFA - 22:28 - PRIMA NOAPTE ‎VÂNT - TEMPERATURĂ: 0,5 GRADE
‎Îngheț de mă ia naiba!
‎Dormiți?
‎Nu, evident că nu.
‎- S-a făcut frig. ‎- Zău? S-a făcut rece.
‎Ai simțit asta?
‎S-a făcut rece. Mi-e frig.
‎Da.
‎Pentru a înrăutăți situația,
‎se pare că nu doar frigul
‎amenință jucătorii astă-seară.
‎Frate!
‎Sunt foarte aproape.
‎TABĂRA DELTA
‎Simți mirosul?
‎Da. Miroase.
‎Simt un miros puternic. ‎Cred că a trecut ceva.
‎Urșii bruni din Alaska ‎nu sunt doar renumiți aici…
‎Cred că aud ceva care se mișcă acolo.
‎Da. Și eu.
‎…sunt răspândiți.
‎Cu o populație de 2,5 urși ‎la 2,5 km pătrați,
‎regiunea asta are cea mai densă populație ‎de urși pe km pătrat… din lume.
‎E ceva uriaș acolo.
‎E un urs.
‎E un urs aproape.
‎Fii atent!
‎Am spray-ul în mână.
‎Sigur n-o să dorm.
‎ZIUA 2
‎Ivindu-se zorii,
‎jucătorii au trăit prima noapte
‎în noua lor casă din Alaska.
‎A fost frig azi-noapte.
‎Prima dimineață…
‎TABĂRA ALFA
‎în adăpostul nostru.
‎Ne-am îngrămădit cu toții ‎în colțișorul ăsta.
‎A fost strâmt în domul nostru ‎de trei pe trei metri.
‎Toți au sforăit puțin, din când în când.
‎Eu nu sforăi.
‎A fost frig și umed.
‎Respiri foarte greu.
‎Parcă aș muri.
‎A fost foarte dur pentru prima noapte.
‎În loc de fund aveam ‎două cuburi de gheață.
‎N-am dormit mai rău niciodată.
‎Aveți noroc. Eu m-am trezit ‎ca să mă piș de trei ori.
‎Deși făcuseră focul, echipele Charlie ‎și Delta au avut o noapte grea.
‎Haide!
‎Sunt obosită.
‎N-am dormit deloc.
‎Azi-noapte a fost nasol.
‎Solul era prea inegal ‎ca să mă simt confortabil.
‎Prima noapte ne-a deschis ochii.
‎În Alaska e beznă.
‎În toiul nopții, pe la ora unu, ‎ne-am trezit toți înghețați.
‎Focul a început să se stingă. ‎Am rămas fără lemne.
‎Azi-noapte a fost nasol.
‎Ne-am mai trezit. Nu suntem invincibili, ‎cum am crezut.
‎Echipa Charlie a reușit ‎să mențină focul noaptea…
‎A scos răgete toată noaptea.
‎…dar colectorul lor improvizat de apă…
‎Avem un strop.
‎…n-a fost așa de bun.
‎Continuând, e o confluență ‎de râuri la mlaștină, chiar aici.
‎În ziua a doua, mă interesează ‎să găsesc apă potabilă,
‎fiindcă suntem înconjurați ‎de bălți murdare acum.
‎Ar putea fi un loc de vânătoare bun acolo.
‎Sunt multe fecale de urs, ‎urme de căprioară.
‎- Dar e apă? ‎- E apă.
‎- E important. ‎- O să cercetez.
‎Am crescut pe 100 de hectare ‎acasă la tata.
‎M-a învățat să supraviețuiesc.
‎Apoi, aveam casa bunicilor, ‎unde vânam aproape zilnic.
‎Am fost sergent în Marină, ‎așa că mă pot adapta la orice situație.
‎Sunt hotărât. ‎Mi-am dat demisia pentru asta.
‎Am venit să câștig.
‎Acolo vom găsi apă.
‎- Zic să verificăm. ‎- Hai!
‎A fost minunat să-i cunosc pe toți. ‎Facem o echipă bună.
‎- Spirit! ‎- Bifat!
‎Apă proaspătă pentru echipă!
‎Nick e marele vânător.
‎Angie se pricepe bine la pescuit.
‎Eu o să fiu pe primul loc.
‎Contribui cu multă experiență practică
‎pentru a umple golurile ‎și a întări echipa.
‎- Aveți cești? ‎- Da.
‎Acum mă concentrez pe Regula de Trei.
‎Ai vreo trei ore de expunere, ‎dacă n-ai adăpost adecvat.
‎Poți rezista doar trei zile fără apă
‎și trei săptămâni fără mâncare.
‎Ce părere ai, Andrea?
‎E stătută.
‎Trebuie să găsim o sursă de apă proaspătă.
‎Nu va fi nimic acolo.
‎Voi încerca să fiu calul de povară
‎și voi încerca să țin echipa unită.
‎Stați așa!
‎Ce avem aici?
‎E proaspătă?
‎Nu vreau să fie un baraj de castori ‎și să mâncăm fecale.
‎Am face viermi.
‎Mă ocup eu.
‎- Stai! ‎- Tot va trebui s-o fierbem.
‎Echipa e surprinsă de riscul Andreei.
‎E limpede și se mișcă, așa că…
‎Deși apa curgătoare e mai bună,
‎poate prezenta un risc serios ‎de contaminare bacteriană
‎sau chiar paraziți.
‎Aici, apa e un risc uriaș.
‎A băut puțin.
‎E în regulă. N-a băut ‎cât să se îmbolnăvească.
‎Lipsa apelor curgătoare ‎pe aici, în apropiere, e o problemă.
‎Asta va fi pentru fierbere.
‎Prima noapte, Alaska, bifată!
‎După ce ajungem în alt loc, ‎vedem ce e acolo…
‎O să mergem mult?
‎După o primă noapte dezastruoasă ‎pe teren denivelat
‎și, aparent, fără nicio sursă de apă…
‎Am putea merge pe plajă, ‎ca să găsim un loc mai bun.
‎Da.
‎…echipa Alpha decide să se mute.
‎Rădăcinile de sub noi au devenit ‎foarte incomode.
‎O altă zi fără apă îi va întârzia ‎și mai mult
‎în Regula de Trei a supraviețuirii.
‎Trei zile fără apă, ‎trei săptămâni fără mâncare.
‎Iar acum suntem ‎în urma celorlalte echipe.
‎Am o mulțime de abilități ‎pe care le are orice infanterist.
‎Un lucru pe care-l înveți în armată
‎e că, dacă ești cel care va face un plan, ‎trebuie să ai încredere totală.
‎Jill ne-a ales zona.
‎A fost complet nelocuibilă.
‎Planul pentru îmbunătățirea situației ‎e să preiau conducerea.
‎Am trăit în ploaie o lună
‎și am reușit să supraviețuiesc.
‎Dacă putem să ne oprim ‎într-un loc mai înalt,
‎sigur va fi mai confortabil.
‎Au încercat să dea vina pe mine.
‎Trebuie să pot lua o decizie ‎pentru echipa mea.
‎- Am luat tot, da? ‎- Să mergem pe poteca aia!
‎- E cea mai ușoară. ‎- Am înțeles.
‎Nu sunt femeia supusă din grupul ăsta.
‎Eu fac exact cum vreau.
‎Pe măsură ce Alpha explorează, ‎dincolo de râu, văd fum…
‎Au făcut focul.
‎…semnalizând că echipa adversă ‎a reușit să facă foc,
‎deși ei au eșuat.
‎Bravo! Meritați laude.
‎Câtă energie ați consumat toată noaptea?
‎- A fost inconfortabil în prima noapte. ‎- Suntem odihniți.
‎Știu că pot înfrunta această sălbăticie,
‎fiindcă am îndurat și mai rău.
‎Am fost împușcat în față ‎de cel pe care-l iubeam
‎cu o armă de calibru 22.
‎Din fericire, era la vreo 4,5 metri,
‎și a trecut prin mine.
‎Aș vrea să spun că e cel mai rău ‎lucru care mi s-a întâmplat, dar nu e.
‎Am văzut niște laturi întunecate ‎ale oamenilor.
‎Mi-a dezvoltat mult simțurile.
‎Pare interesant.
‎E greu de văzut. Mai înaintăm puțin?
‎Fetele sunt rezistente.
‎Sunt atent la Lee, ca să știu că e bine.
‎E mai alunecos decât mușchiul.
‎E cel mai bătrân din grup
‎și trebuie să ai grijă de echipă.
‎Continuând 24 de ore fără apă,
‎echipa Alpha nu caută doar un loc nou,
‎ci și mai mult noroc.
‎Aud o cascadă.
‎Frumos!
‎Da!
‎- E frumos. ‎- Ăsta e sunetul muzicii.
‎Apă proaspătă!
‎După ce au găsit o sursă de apă curată, ‎pare logic să campeze în apropiere.
‎- Da? ‎- Vino să vezi!
‎Avem curenți de apă de ambele părți.
‎Avem vărsare de apă de ambele părți.
‎Nu e plat, dar, dacă dormim cu capul sus,
‎cum am dormit aseară…
‎Nu e ideal, da? ‎Dar ce poate fi ideal aici?
‎Nimic nu e ideal aici.
‎Unde e omul nostru, Lee? Lee?
‎Lee!
‎Încerc să-l înțeleg pe Lee. ‎Până acum, pare să vrea să fie mai izolat.
‎Se pare că e în lumea lui mică.
‎Poate că Lee e ca mine.
‎Am personalitate de tip A, concurențială, ‎și mi-e greu în grupul ăsta.
‎Poate că și lui îi e greu.
‎După o noapte lungă și rece, ‎echipa Bravo nu mai face focul…
‎De asta avem nevoie.
‎…și caută hrană.
‎V-am adus afine.
‎Brian și Corey culeg fructe de pădure,
‎iar Javier și Tim explorează plaja.
‎Pare adânc. Vreau să nu fie adâncime.
‎Da.
‎Căutăm doar crabi?
‎Căutăm orice e comestibil.
‎Au trecut cam 24 de ore ‎de la ultima mea masă civilizată.
‎Am găsit diferite tipuri de alge marine ‎lăsate în urmă de curent.
‎- Are gust bun și crocant. ‎- Da.
‎Dar mi-ar plăcea niște carne!
‎E o baltă aici.
‎Aici sunt prinși peștii de adâncime.
‎De obicei, apeși pe cochilie.
‎Dacă n-o pot deschide cu mâinile, e vie.
‎Sunt la o răscruce acum.
‎Mulți zic: „Vreau să fiu doctor ‎sau avocat.
‎Vreau să fiu așa.” Din nefericire, ‎n-am fost așa.
‎N-am mai făcut așa ceva.
‎Astea-s comestibile?
‎Sunt experți care au mâncat asta ‎și au murit.
‎O să-ți arăt ceva. Uite!
‎Tlingit sunt poporul apelor.
‎Când se retrage apa, se pune masa.
‎O sărutau pe fiecare.
‎- O gustau? ‎- Nu.
‎Le săruți și le aduni.
‎Între 30 de minute și o oră, ‎dacă-ți amorțesc buzele, nu mănânci.
‎Dacă îți intră asta în corp, ‎riscul de a muri e de 50%.
‎Nu le-aș mânca azi.
‎Încă avem rezerve de grăsime. ‎Ne-am putea răzgândi mâine.
‎Eu mă răzgândesc deja.
‎Încep să-i sărut ‎pe fiecare dintre golanii ăștia.
‎Vorbind cu ei,
‎mă miră lipsa lor de experiență.
‎Dar, în timpul jocului, ‎nu trebuie neapărat să termini
‎cu echipa cu care ai început.
‎Așa că o să am asta în vedere.
‎Javier ia decizii clare și bune ‎care ne țin în siguranță,
‎dar, acum, n-avem mâncare.
‎Nu putem găti fiindcă n-avem foc.
‎Mă pricep să ascult, să-mi știu locul ‎și unde trebuie să fiu,
‎dar, dacă deciziile devin dubioase,
‎va trebui să discutăm.
‎Să plecăm naibii de pe plaja asta ‎și să facem focul.
‎Până acum, echipa Delta s-a ‎dovedit a fi un adversar demn
‎de concurentul lor din Alaska.
‎Au făcut foc.
‎Au găsit sursă de apă aproape, ‎pentru fiert‎, ‎și se asigură că o pot bea.
‎E cel mai frumos când te trezești ‎cu apă fiartă.
‎Continuă să-și asigure adăpostul
‎și, ca alte echipe, ‎se gândesc să găsească hrană.
‎Echipa se desparte ca să reușească,
‎iar Jordan caută căprioare.
‎Asta e exact ceea ce caut.
‎Arată ca o copită.
‎Paul merge la câțiva metri de tabără ‎ca să verifice cursa.
‎Sigur prinsesem ceva!
‎La naiba!
‎L-am prins puțin.
‎O punem la loc.
‎S-a dus micul dejun!
‎Poate luăm prânzul.
‎Deși Paul a venit cu mâna goală, ‎fără animalul prins,
‎a făcut altă descoperire, ‎care dovedește că alt animal e…
‎- Da! ‎- …viu și aproape.
‎Fecale de urs?
‎Am mirosit ceva în tabără aseară. ‎Putea fi un urs.
‎Sunt fecale și miros de urs, ‎deci e sigur e o potecă
‎pe care trec ei.
‎Am încercat să aflu unde sunt ‎celelalte echipe, dar nu văd mult fum.
‎- Lasă! Să înghețe! ‎- Așa e.
‎Vor anunța primii că ies din joc.
‎E bine pentru noi.
‎Vin de la o fermă de porci, ‎la est de Indianapolis.
‎Am crescut vânând, pescuind, capturând.
‎Dacă ar trebui să-mi identific ‎superputerea de supraviețuire,
‎ar fi abilitatea de a colabora
‎și de a fi un camarad bun
‎chiar și în cele mai dificile situații.
‎- Am găsit două mari! ‎- Excelent!
‎Doamne! Da!
‎- Ai găsit una? ‎- Da. Era pe aici.
‎Mama s-a sinucis în 2016.
‎Și, de atunci,
‎apetitul de a mă pune la încercare
‎e ceva ce urmăresc ‎în memoria și onoarea ei.
‎- Mai avem nevoie de încă o sută. ‎- Da, încă un pumn.
‎În tabără, Delta e prima echipă ‎care gătește
‎și mănâncă o primă masă modestă ‎de midii fierte.
‎Să le mâncăm calde!
‎Cu mâncarea, apa și focul asigurate,
‎echipa Delta pare să înceapă să conducă.
‎Haide, Jordan! E timpul să mâncăm.
‎- Mâncăm. ‎- Bine.
‎Am un fruct acolo.
‎- Încă n-ai mâncat fructe, nu? ‎- Nu, dar ai câștigat-o.
‎Ce drăguți sunteți!
‎Mă simt bine cu cei defavorizați.
‎Am crescut într-un orășel cu 25 de oameni.
‎De mică, obișnuiam să călăresc prin munți.
‎Pot să vânez și să găsesc mâncare.
‎Stăteam trei sau patru luni singură ‎în sălbăticie.
‎Mă simt cel mai bine în pădure.
‎Cu oamenii, nu prea.
‎Dar sper să mă integrez în echipă,
‎fiindcă am venit ca să câștig.
‎Sunt foarte sigură că o să câștig jocul.
‎Nu cred că alte echipe mănâncă ‎așa cum mâncăm noi acum.
‎Cerul semnalează că vine ploaia.
‎Jucătorii noștri nu știu ‎că, în această perioadă a anului,
‎nu e anormal ca ploile să dureze ‎până la o săptămână.
‎În tabăra Charlie…
‎faptul că vor avea apă proaspătă ‎e ultimul lucru care-i preocupă.
‎Am vomitat toată ziua.
‎Ajutam să construim adăpostul
‎și, deodată,
‎corpul meu a respins orice fel ‎de mâncare sau apă.
‎Nu mă pot controla.
‎Doamne! Nu pot respira.
‎Nu!
‎Corpul meu îmi spune ‎că ceva nu e în regulă.
‎Apa asta e curată. ‎Poate că-ți va face bine.
‎Nu. Nu acum.
‎Au trecut ore în șir,
‎iar voma de care Andrea nu scapă
‎a fost necruțătoare.
‎În tabăra Bravo,
‎echipa continuă să se concentreze ‎să facă focul.
‎E cel mai important lucru acum.
‎Așa că au încredere ‎în noul lider al echipei, Javier.
‎Fiind una dintre singurele ‎două echipe fără foc,
‎moralul e scăzut.
‎Fără foc, am încurcat-o serios.
‎E nasol aici.
‎Totul e ud leoarcă. Insula asta e oribilă.
‎Ce dezamăgire, frate,
‎când vezi alt foc, iar toți ‎sunt în aceleași condiții.
‎Ce au făcut ei, și noi nu? ‎Ce au ei și n-avem noi?
‎Au lemn mai uscat? Se pricep ‎mai bine decât noi? Cine știe?
‎Trebuie să rămâi optimist,
‎dar eu fiind și realist…
‎Fără foc, n-avem mâncare, ‎n-avem căldură, o să dormim prost.
‎E o bătălie pierdută.
‎E liniște în tabăra Bravo.
‎Ce optimist mai gândim!
‎Să pregătim niște lemn!
‎Javier e om bun, dar e un lider oribil.
‎Continuați să faceți așchii!
‎Administrarea e nasoală.
‎Scoateți miezul cu securea!
‎Frate!
‎Băieți? Rambo?
‎Știm ce trebuie să facem.
‎Nu vrem o mamă care ne cicălească ‎la fiecare zece secunde.
‎Băieți?
‎E cineva aici?
‎Javier știe probabil mai multe ‎decât noi toți laolaltă,
‎dar Javier e o pacoste.
‎Și cu doar o oră înainte de apus…
‎Doamne!
‎Javier face o descoperire.
‎Mă poți ajuta?
‎- Da. ‎- Trebuie combustibil.
‎Ai făcut focul?
‎Da.
‎- Frate, da! ‎- Bravo!
‎Frate, asta schimbă totul.
‎S-a ridicat moralul!
‎Dați-mi așchii în continuare!
‎Toți sunt mai bucuroși.
‎Da, fără foc, mai rezistam două zile.
‎Chestia e că trebuie combustibil ‎ca să ardă.
‎La naiba! Relaxează-te!
‎Nu prea știu ce se întâmplă,
‎dar cred că, în condițiile astea, ‎va fi mai rău.
‎Nu.
‎Nu vreau să pierdeți.
‎- Nu faci asta! ‎- Nu.
‎- Nu! ‎- Nu face asta!
‎Nu vreau.
‎Nu știu dacă pot rezista la noapte.
‎Aș ieși din cort. Aș vomita.
‎Corpul meu respinge orice fel ‎de mâncare sau apă.
‎Dar nu sunt o persoană care renunță ușor.
‎O să se înrăutățească.
‎Nu mă așteptam să am vărsături violente.
‎Ceva nu e în regulă.
‎Deci nu există altă cale ‎decât să mă retrag.
‎E nasol.
‎Cred că echipa mea e dezamăgită,
‎dar n-aș face-o, ‎dacă n-ar fi absolut necesar.
‎O să câștigați.
‎Mi-a frânt inima, ‎dar sper că se va face bine.
‎Andrea a fost grozavă. Ne va fi dor de ea.
‎E o persoană în minus la masă,
‎dar e și un ajutor în minus ‎la lucrul în tabără.
‎Asta ne va afecta pe termen lung.
‎Andrea a fost grozavă,
‎dar nu cred că a înțeles în ce s-a băgat.
‎- Fii puternică! ‎- Da. O să ne descurcăm.
‎Am fost antrenor de wrestling mult timp ‎și-ți dai seama.
‎E de parcă renunțarea ar fi o boală.
‎Există angajamente:
‎căsătorie, prietenii, relații.
‎Cei care renunță sunt oribili.
‎Să renunți e greu prima dată,
‎dar, data viitoare, e ușor.
‎Apoi, încă o dată, e mai ușor.
‎E din ce în ce mai ușor toată viața.
‎E trist.
‎Dacă mă abandonezi o dată,
‎știu ce fel de persoană ești.
‎Nu-mi place să spun asta, ‎fiindcă nu e pentru toată lumea.
‎Dar
‎renunțarea e nasoală.
‎Pe Andrea am vrut-o în echipă,
‎iar acum a plecat.
‎Dacă o să fiu singura femeie din echipă,
‎cum o să fie?
‎O să fiu dată la o parte?
‎Deși nu știu cine sau din ce echipă…
‎Noi am rămas tot patru!
‎Flacăra Andreei semnalează ‎tuturor taberelor
‎că primul dintre cei 16 jucători ‎a ales să renunțe la meci.
‎Auzi?
‎- Ce e? ‎- Am văzut o rachetă.
‎- Poftim? ‎- Da.
‎Unul a renunțat.
‎Deși cei rămași sunt ‎mai aproape de victorie…
‎Nu pot să nu mă bucur!
‎…li se amintește și de greutățile ‎care-i așteaptă.
‎Ieri, când înghețam ca naiba, ‎mi-am zis că nu pot fi primul.
‎În doar două zile, acest mediu din Alaska
‎s-a dovedit a fi ‎cea mai mare provocare a lor.
‎Nu cred că oamenii rezistă 45 de zile așa.
‎Nimeni n-ar putea face asta. Nimeni.
‎Însă ei nu știu că mediul din Alaska
‎nu e cea mai dificilă parte a jocului.
‎Nici măcar nu s-au confruntat ‎unul cu altul încă.
‎Nu există reguli. Le poți da foc ‎întregii lor tabere.
‎Doamne!
‎E acolo? Am avut noroc?
‎Lasă-mă în pace, frate!
‎Nu contează supraviețuirea, ‎contează cine e cel mai rău.
‎Vrei acasă. Vrei să intri acolo, ‎să îngheți și să pleci.
‎Ticăloși egoiști!
‎Sunt gata să trag cu rachetele.
‎Eu o să-ți bag racheta mea în dos!
‎Îi facem să sufere! Înghețăm de frig.
‎Sângerez în fiecare zi.
‎Ne-au furat din tabără! A dispărut tot!
‎Vine!
‎Îmi fură lucrurile.
‎Boarfa fuge la plută!
‎- Să le tăiem capetele! ‎- Da.
‎Subtitrarea: Daniel Onea