Dag 16 i Alaskas stränga vildmark.
Temperaturen ligger kring noll.
Vad tusan? Han stal från Joel och Dawn.
De kan stjäla från oss, men har inte gjort det för att vi är för nära dem.
Justins stöld av viktig utrustning från Delta…
-Herregud! -Vad har hänt?
…visar att Alpha Team är spelets toppredator.
Vi har tre extra sovsäckar.
I Delta Camp…
Vi har ett mindre utrymme att värma.
…går offren Joel och Dawn igenom vad sovsäcksstölden betyder för överlevnaden.
Ja, och vet du vad mer?
Vi gör upp en rejäl eld och lägger i sex-åtta stenar.
Och så får de värma upp sängen innan vi kryper ner.
-Och fryser man värmer man sig vid elden. -Japp, vi ska ju vinna.
Lagen utvärderar vad det nya draget innebär för alla.
Ett läger har attackerats.
Så nu…
…har Nick vakttjänst.
Och vi har lagt in alla våra grejer i vindskyddet.
Vem är där ute?
-Det är ju ett sätt att slå ut ett lag. -Det var rena kommandoräden.
Helt galet.
Vem det än var: Tack. Nu lär de ju ge sig.
De lär ju slå till mot oss också.
Tusan.
Nu blir jag orolig att de tror att jag var med, att jag hjälpte dem med stölden.
Jag och Brian är oskyldiga. Jäklas inte med oss.
Vi är bara på samma sida vattnet.
Jag fick panik när jag insåg att de skulle tro att vi var med för att vi var nära.
Stora nyheter, Brian! Du kommer inte att tro mig.
Jag var ute och samlade musslor och såg liv och rörelse på andra sidan floden.
Justin drog över dit och stal tre sovsäckar.
Jösses, jäklar!
-Från vem? -Dawn och Joel.
-Herregud. -Det kom som en chock.
Sånt här tål jag inte. Jag blev illamående bara av att höra om det.
Allvarligt. Jag gillar inte konkurrens, den lockar fram det värsta i folk.
-Ja. -Kolla vad som hände.
Ja, de blev till Satan här ute.
Herregud.
Att sno deras grejer och lämna dem i kylan. Man kan lika gärna döda dem!
Det var hemskt, som galna hundar.
Kan två veckor i vildmarken göra så med folk? Eller var de redan såna?
Nej, de var redan såna.
Det som händer här lockar inte fram sidor som legat dolda långt nere.
Är man sån här är man sån hemma.
Pengar är intressant, men jag dör hellre fattig
och med släkten på det klara med att jag var en bra karl.
-Ja. -Jag skulle inte kunna göra så mot nån.
Gud!
De öppnade Pandoras ask.
De tänker inte låta oss vinna på att bara hålla oss vid liv.
Jag inser att jag inte kan förhindra det, men…
…jag tänker inte delta i det.
16 ENSAMVARGAR
11 ENSAMVARGAR
UTE
SKAPAR SINA EGNA REGLER
UTE
DET ULTIMATA ÖVERLEVNADSSPELET
UTE
BARA ETT LAG KAN
UTE
Jag är här för att delta och vinna.
20.52, NATT 16 MOLNIGT, 0 ºC
Temperaturen kommer fortsatt att sjunka framöver,
en livshotande omständighet Team Delta tvingas möta utan sovsäckar.
Vi får värma oss inifrån.
Som jag fryser.
-Varma stenar gör underverk. -Ja.
-Behöver du mer? -Nej, det är bra nu.
Jag är nog nästan täckt.
Dra in fötterna och dra upp presenningen över.
Om jag bara kunde krypa in i min sovsäck!
22.27, NATT 16 VIND 4 M/S, -1 ºC
-Vi har inte slutat darra. -Sant.
Hemskt.
Vi behöver filtar.
Man klarar inte den här temperaturen.
01.52, NATT 16 VIND 5M/S, -4 ºC
Jag undrar hur vi ska klara oss kvar.
När man skakar hela natten bränner man all energi på att inte frysa ihjäl.
Så här var det de tre första nätterna, fast då vägde vi tio kilo mer.
Tusan.
Jag vet inte om det är lönt att köra en natt till så här.
-Jag vill inte sluta. -Inte jag heller.
-Vi klarade natten. -Jösses, det känns som om vi vunnit.
Eller hur? Vi vann en natt.
-Det är morgon. -Hurra.
Det var helt klart ett par, tre minusgrader i natt.
-Och det fryste till ordentligt där ute. -En rejäl frostnatt.
Av alla nätter att klara utan sovsäck blev det den.
Det suger.
Allvarligt, att krypa ner i två sovsäckar isolerade bra, jag var varm!
Jag svettades i natt.
Jag bara: "Kalla tår? Nä!"
De stal deras grejer och lämnade dem ute i iskylan.
Ingen förtjänar att behandlas så.
07.55, DAG 17 MOLNIGT, -1 ºC
Folk är så giriga
och beredda att göra vad som helst mot medmänniskor för pengar.
De slåss fult och bryr sig inte om andra. Det måste bli ett slut på det där.
Jag är bara inte villig att bete mig som de där andra är.
Jag bara vägrar att delta i den här grymma cirkusen.
Så jag bestämde mig för att kliva av. Jag måste bort härifrån.
Vi kan kalla det en protest. Jag vill visa folk att det finns bra människor.
Jag kommer hem.
Javier är typen
som skulle försöka att övertala mig att stanna kvar, jag bara vet det.
Så jag fick gå upp supertidigt och fly lägret utan Javier.
-Ett bloss till! -Jag hurrar motvilligt.
Oj.
Jajamän!
Jäklars!
-Visst var det en skön syn? -Vad sägs om det?
-Det var nog Brian. -Brian är nog borta.
Alltså är Javier ensam i Bravo.
Då kan han inte fortsätta i tävlingen om han inte hittar ett lag att gå med i,
eller kommer och knackar på hos mig.
-Javi är seg. Han blir kvar till slutet. -Ja.
Kanske fick han genom att uppmuntra Brian att släppa sin moral
honom att tänka: "Det är inte värt det,
för jag bryr mig om vad släkten tycker om mig."
Ett nödbloss till vore bra.
Undrar hur de har det.
På nordstranden…
Jösses, så snabbt läget förändras.
…funderar Delta på vad blosset ovan Bravo innebär.
Förutom att kasta oss framför Charlies och Deltas fötter,
så är ju vårt enda val att…
-Ge upp? -Ja, typ.
-Alltså… -Och det suger.
Även om Charlie skulle vilja gå ihop,
om det till slut blir så, så är det inget vi kan spela på till vår fördel.
Nej.
Paul är en hycklare och förrädare, så jag litar inte på Charlie Team.
Så det är bara Bravo vi kan gå ihop med, för då kan vi vara fortsatt starka.
Vi behåller dealen med Charlie om en tredjedel av krabbtinan.
-Det var typ så jag tänkte. -Ja.
-Vi drar över till dem vid ebb. -Vi försöker få med oss Javier och Brian.
Javier väcks av helikopterbuller
och drar ut för att hämta ett eventuellt släpp.
Jag vet inte var Brian är.
Jäklars.
Kolla där.
Bara ett meddelande?
"Javier: Jag sköt ett bloss och lämnade tävlingen."
"Jag kan inte fortsätta att delta i en ohederlig tävling.
Det står klart att som vinner är de som är mest kapabla till
omänskliga handlingar mot varandra.
Vi överlevde eftersom du delade din kunskap med mig
och jag mitt tålamod med dig.
Jag glömmer inte vår tid tillsammans. Brian."
Brian svek mig rakt av och bestämde sig för att ge upp.
Vilket kass sätt att sluta på. Han kunde ha sett mig i ansiktet och tagit farväl.
Fan också.
Jag måste faktiskt skratta, för skulle jag inte skratta
skulle jag nog vråla och skrika.
Det finns ohederlighet.
Så man ger sig när det blir kärvt?
Det enda sättet att visa dem, att lära dem en läxa, är
att strida på rätt sätt och se till att kräken inte vinner.
Se på mig.
Jag kan överleva här ute.
Vi kunde ha klarat det, Brian.
Hallå, Bravo!
Oj.
Joel!
Är det du, Brian?
Nej.
Är det Javier?
Brian drog!
-Har Brian också dragit? -Ja.
Bara så att ni vet: Vi har inget med dem att göra!
Skönt att höra. Det har varit tufft.
Har ni extra sovsäckar?
Vi har bara två: Brians och min.
-Jo, det går ju ihop. -Ja.
Det var det vi ville snacka med er om. Vi tänkte att vi kanske ska gå ihop.
Absolut!
Det vore fint.
Vår sida eller din?
Vad tycker ni?
Vi kan komma till dig, men undrar över grannarna.
Jag har en plan: Kommer ni över får ni tillbaka era säckar.
Härligt.
-Kan ni ta er över? -Vi ska försöka.
Jag är här, i lägret.
Vi försöker komma över i morgon eller övermorgon.
-Okej,m jag väntar. -Vi kommer!
Bra.
Rena miraklet.
Bara några minuter efter Brians brev,
där jag stirrade ut i ingenting och undrade vad tusan jag skulle göra,
så kom Joel och Dawn. De är starka.
De vill gå samman, och vi ska visa de där svinen hur man vinner hederligt.
-I morrn vid ebb. -Okej.
-Nu börjar det bli intressant. -Japp.
Medan Bravo och Delta tvingas prioritera spelet
fortsätter Alpha att satsa på överlevnadens grunder.
-Jill är målinriktad. -Bra, hon är den bästa bågskytten av alla.
Hon har fixat bågen och har övat lite grann.
Hon tar en hjort.
De senaste dagarna har allt förändrats.
Vi behöver mer kalorier, så jag måste ta bågen och jaga åt teamet.
Hungern börjar bli svår, och då har det bara gått två veckor. Jag har tappat vikt.
Jag går till det där stället med vatten, och så till ön där krabbtinorna var,
korsa den och så över på andra sidan floden och så runt.
Så fort jag kommer till stranden så följer jag den runt.
-Du fixar det här. -Jag har väl inget annat val, va?
Lycka till.
Jill korsar floden vid ebb
och siktar på kärret långt från Alpha Camp,
Oj.
Va?
Hallå!
-Paul, va? -Japp.
-Jill här. -Hur är det?
-Minns du mig? -Så klart! Fint att ses, du verkar må bra.
Är du i Delta?
Nej, Charlie. Jag började i Delta, är i Charlie nu. Lång historia, vi tar det sen.
Jag vet inte om du hörde ståhejet förut, men jag är försiktig.
Det har hänt flera grejer de senaste dagarna på våra sida.
-Hörde du om blosset? -Ja.
-Vet du vem det var? -Det var…
Var det inte Joel och Dawn? Nick? Nehej.
Jordan.
Jordan bars ut på bår, han svimmade och var helt väck.
Så Dawn och Joel är ensamma kvar i Delta?
Och i morse såg vi plötsligt Dawn ropa på Javier.
Av det lilla jag hörde över floden verkar de gå ihop med Bravo.
-Japp. -Fast varför?
Nån tog sig in i deras läger och tog deras sovsäckar och jag vet inte vad mer.
Så de har ingenting.
Och grejen är att det var antingen vi eller Alpha, och det var inte vi!
Jag var i mitt läger.
Du, ja.
Allvarligt, ni har kommando-känsla,
för de hade bara en halvtimme på sig där. Det var snabbt jobbat.
-Imponerande, va? -Väldigt.
-Är du imponerad? -Väldigt imponerad.
Vi har plats.
-Vad sägs om en allians? -Allvarligt?
Vi samarbetar som två lag, Alpha och Charlie,
för att bli av med Delta och Bravo?
-Ja. -Du är mäktig.
Gud, så mäktigt det här var. Så mäktigt!
Har jag nämnt mäktigheten?
Paul och jag har lierat oss.
Operation Hoho.
Hoho.
Vi har inlett "Operation Hoho".
Vi måste bli av med två lag.
Två lag mitt över floden från varann har det svårt.
Vi måste hålla pressen på dem, och då krävs det samarbete.
Vi tänker nog likadant.
Han säger att han är rätt säker på att hans lag är med på noterna.
Och när det bara är två lag kvar återgår vi till ett spel med respekt.
Alltså, jag har spelat spelet sen första början.
Jag vet inte hur vi ska angripa det här.
Men så länge Jill och Charlie-gänget kör rent spel, så går det nog bra.
Skrapmärken överallt.
Skrapmärken på träden härrör från hjort som markerat revir med hornen.
Ett märke var tredje-fjärde meter.
Jill och Paul följer märkena för att se hjortens rörelsemönster.
Det lär komma förbi hindar och förr eller senare en hjort, så vi måste dela på oss.
Okej. När vi väl lyckats genomföra vårt uppdrag så ses vi här igen.
-Ja, okej. -Hoho.
Jag har en och en halv timme kvar innan vi ska ses i lägret igen.
För att slippa att komma hem tomhänt ska jag försöka att ta några ekorrar.
Tusan!
Den är skadad.
Kom igen, ramla ner.
Där satt den.
Jag är hemskt ledsen. Hemskt ledsen.
Det är helt klart bitterljuvt.
Jag respekterar till 1 000 % livet jag just tog.
Och jag är så tacksam,
för i dag satte hungersmärtorna verkligen in.
Och ska man klara sig så måste man göra så här, man måste…
Ska man vinna måste man klara det svåra.
Jill tar ur ekorren.
Så flår hon den, tillvaratar de ätbara organen
och ser noga till att inte skada tarmar och blåsa så att köttet skäms.
Jag känner jägarens stolthet.
Jag har förtjänat mitt mål.
Med tävlingens första röda kött…
Kom hem, Mor Björn!
…levererar Jill viktig näring till ett lag som satsar aggressivt.
-Vi lagar mat. -Jösses, gör ni?
-Kan ni slänga med det här? -Ja, härligt.
-Och jag behöll svansen. -Okej.
Den lägger vi där.
-Så. -Herregud, ja!
Hjärta, lungor och lever är kvar i.
-Laga alltihop. -Ja, laga alltihop!
-Hur vill du göra, bara koka det? -Jag vill grilla den, få riktigt kött.
-Och vet du? Han gjorde… -Ett grillspett?
Han fixade pinnar i morse.
-Så ni visste? Ni visste! -Vi visste!
Vi kan samla mat, Jill kan jaga.
Sen kan Alpha Team infiltrera och nedgöra.
Det här var en klar seger.
-Så… -Oj.
Trumvirvel, tack.
-Jag såg Paul jaga i… -Okej.
Han sa att Javier har haft ihop det med Delta och att de försöker gå samman.
Oj, vilken intressant dag det här blev!
-Och han är väl i Delta? -Han är i Charlie.
-Är han i Charlie? -Va?
-Är han i Charlie? -Paul är i Charlie.
Intressant.
Men jag fick Paul att liera sig med mig på grund av skiten med Javier.
Alpha och Charlie lierar sig tills vi blivit av med Delta och Bravo, sen kör vi.
Vi kör inte fulspel mot varann.
-Finalsjuan. -Tills de är utslagna.
-Vi samarbetar. -Okej.
Nu är det dags att fira!
-Festa! -Läge att fira!
Fest!
12.23, DAG 18 MOLNIGT, 1 ºC
Utifrån Jills och Pauls nya överenskommelse
siktar Alpha in sig på sin nya granne Javier.
Joel!
Ja, kompis.
Kan du ta dig till ön?
Så kan vi ses där och byta grejer.
Okej!
Ska Delta träffa dem på ön kommer allihop att vara på ön.
Då får vi lite tid på oss.
Kan vi i alla fall montera ner, ta hans sovsäck,
och ta de verktyg han har, så gör vi det lite svårare för honom.
Och jag vill att de ser oss, och då kanske de tänker:
"De var i lägret, vindskyddet kanske är väck. Jag går till Delta."
Då slipper vi honom här.
De kan få se oss efter att vi tagit grejerna.
Javi har en plan, så vi flyttar dit och hjälper honom.
Sen kan det stora spelet börja!
Vi packar all utrustning först.
-Jag tar utrustning, du presenningar. -Bra.
Vi tänker flytta över floden idag, så vi bryter lägret för att gå ihop med Bravo.
Vi river Delta-skyddet.
Bravo har nog ett rätt bra vindskydd. Platt mark, skydd från väder och vind.
Det lär hjälpa laget och ge oss större framgång.
Farväl, goda fort. Du har behandlat oss väl.
Det är superkul att slå ihop läger.
Jag vaknade med en glad känsla i dag och tänkte på att Joel och Dawn kommer över
och ansluter i mitt härliga läger.
De led utan sovsäckar, men klarade sig ändå.
De är tuffa.
Vad ska vi göra?
Vi vill ju inte ha dem här.
Amber och jag måste komma på hur vi ska hindra Delta från att komma över.
Hur ska vi bli av med Javier?
Vi måste vakta våra grejer om de blir tre här, då är det tre mot tre.
Alphas strategi att försöka hålla ett enat Bravo och Delta från deras sida
resonerar hos Charlie, som ser poängen med att ha stranden för sig själv.
Hallå, Charlie! Kan vi få hjälp att få ut flotten?
-Jag kan hjälpa till. -Då kör vi.
Nu kör vi.
Jill och Amber är nog rädda nu.
För de vet att skapar vi ett lag på tre här, så är de körda.
Vi måste vara…
Vi måste hålla koll på dem och inte göra nåt förrän de kör. Annars varnar de honom.
Bra. Tack, bror.
Bravo åker hur som helst ut.
Det lägret försvinner i dag.
Jaha.
-Tack än en gång för hjälpen. -Visst. Lycka till där borta.
Vi måste över dit för att bli av med A.
Medvetna om den primitiva flotten begränsningar…
-Sen ska de få smaka sin egen medicin. -Absolut.
…tar Joel den första säcken till Bravo.
Drar han till ön drar vi in i Javiers läger och tar hans grejer.
Vad händer? Få se vad han gör.
Okej, han tar bojen.
Han tänker dra dem över, han stannar kvar.
Vi tar honom.
Kom igen, du fixar det!
Få se, avleder vi honom får vi ett försprång.
Var är ingången?
Här.
Kom.
Ta säcken. Den är hans.
Herregud, allvarligt?
-Va? -De går mot vindskyddet.
Han kommer!
Ta dem, Javier!
De stjäl mina grejer!
Det är tydligen det tävlingen får ut på.
Stick härifrån!
Usla förlorare.
Vi sätter oss här.
Ni…
Flytta till Delta eller skjut ett nödbloss.
Du har två val.
Nån kommer tillbaka ut. Amber.
-Är det hon på stranden? -Ja, det är Amber.
-Ni överlever oss inte. -Du har två val!
Flytta till Delta eller skjut ditt nödbloss.
-Bara gå tillbaka till din… -Nej. Jag går inte.
Ni kan inte slå oss i ärlig tävlan. Ni måste fuska!
Subban går på flotten!
Herregud! Era själviska svin!
Ni klarar er inte här ute! Ni kan inte vinna! Ni måste fuska för att vinna!
-Okej. -Ni klarar det inte!
Så ni är desperata och stjäl!
-Jag är inte desperat. -Alla här ser det.
Jag är inte desperat, jag spelar spelet.
Nej, du spelar inte. Du fuskar. Vad är det med dig? Det är fusk!
Fusk är att bryta regler.
Man kan inte stjäla utan påföljd!
Det finns ingen lag här.
-Joho! -Nej.
Vi är i USA!
Nej, vi är mitt i Alaska.
Det är fortfarande USA!
Okej.
Nej.
-Du är i din drömvärld. -Jag väntar.
-Jag kan vänta i kylan hela natten. -Joel kommer snart.
-Jag kan vänta med Joel. -Du kan sitta här och bli sjuk.
-Och så skjuter du nödblosset. -Visst.
-Lämna inte flotten, Joel! -Ingen fara.
De kör fulspel igen! Herregud.
Blev det lite tungt?
Fan ta dem.
Jag är blöt och trött, och så får man hantera såna här dumheter.
Du kanske är rädd.
Och Amber kanske sabbar din flotte helt och hållet nu, så…
Kanske.
Ska du skydda din flotte eller vakta ditt läger?
Ni är så svaga.
Hon förstör min flotte.
Den andra dåren är i mitt läger för att sno saker.
Jo.
Kom över till oss, så återuppbygger vi i fred?
-Har du alla dina grejer? -Ja, det viktigaste.
-Okej. -Men…
-Ni vill inte komma hit? -Står du ut med det där?
Jag tänker inte låta buset jaga bort mig.
Okej.
-Vad gör du nu? -De är mina.
-Nej. -Jo.
Allt här är mitt.
Vi tycks ha den enda fungerande flotten.
Och det har varit rätt mycket de senaste två dagarna.
-Hur tänker Javier? -Han vill fortfarande att vi kommer dit.
Våra grejer är där och vårt läger sabbat, så det är väl lika bra.
Knappast, mannen.
Ge fan i mig, mannen!
-Hallå! -Jag drar bara i mitt rep.
Det är mitt.
Det här handlar inte om överlevnad. Bara om vem som är elakast.
Ja, jag är nog rätt less på det här.
Samma här!
-Japp, jag har fått nog. -Det räcker.
Jag har fått nog.
Så om du hämtar signalpistolerna?
Joel!
Kom över!
När vi stod där och bara kunde se på,
så var det som om nån släppt in två rävar i hönshuset.
Och jag fick inte skjuta dem.
-Vi måste berätta för Javier. -Japp.
Ta den.
Vi ses vid mållinjen, din svage skit.
Okej, jag går.
-Så där. -Hallå.
-Läget, Javi? -Välkomna, till slut.
-Jo, det var rätt kärvt att ta sig över. -Jo.
Så där, ja.
Beklagar att du har fått hantera det här. Vi har…
Dawn och jag har nog fått nog här.
Jag…
I typ fem dagar nu har det blivit nåt helt annat än det vi anmälde oss till.
-Låt mig bara säga det här: -Visst.
Jag har aldrig gillat de där busarna, och de vinner om vi get oss.
Jag tänkte att vi skulle slå läger,
och så gå till dem och säga:
"Vi tar tillbaka de tre sovsäckarna som ni stal."
Gå fram, de försöker ställa sig i vägen, och så tar vi sovsäckarna.
Vi går.
Utan att konfrontera dem?
Jag vill hålla en högre nivå.
-Och du kan gå med i Charlie. -Japp.
Okej.
Du är en bra karl. Kom här.
-Jag önskar att vi fått mer tid. -Ja, det önskar jag också.
Du är en bra karl, vi är av samma skrot och korn, vi tre.
Jag hoppas att du vinner. Och fäll dem, om du kan.
Det skulle glädja Dawn!
-Beredd? -Ja, nu åker vi hem.
Joel och Dawn…
…de fick nog.
De kom hit med en syn på saker och ting. Samma syn jag kom med.
Men vi har att göra med tjuvar och kriminella.
-Nu känns livet mycket lättare. -Ja.
Jag tyckte inte om människan de tvingade mig att bli.
Jag tänker inte gå till Alpha Camp och förstöra saker.
Vi är inte såna.
Härligt!
Ja.
Nu är det rent personligt. Man kan inte låta buset vinna.
-Upp och hoppa, sömntuta! -Få det att sluta regna.
-God morgon, dag 20! -Dag 20!
Är ni redo?
Hade Joel och Dawn anslutit hade vi ägt.
Men nu när nästan alla är borta
är mitt enda alternativ att dra över floden
och söka upp det sista laget med fyra medlemmar och se om jag får vara med där.
Så i morse packade jag ryggsäcken och tog alla verktyg och min sovsäck.
Jag ska försöka charma dem med humor, och i värsta fall får jag lov
att böna och be.
Här är säcken med det viktigaste, slungan, jaktgrejerna.
I Alpha Camp diskuterar man Javiers nästa drag.
Kommer han inte med i ett annat lag i dag måste han enligt reglerna lämna tävlingen.
Vad gör vi i dag?
Vi pratar om Javiers sista utväg.
-Vi måste plundra lägret. -Ja.
-Hinna dit innan han återvänder. -Sant.
Kliver han av måste vi hinna före Charlie dit.
Ja.
Javier dyker inte upp hos Alpha.
Delta är borta.
Tar Charlie inte emot honom måste han kliva av.
Så vi måste vara redo att gå in och plundra hans läger.
Allting…
…hänger helt löst just nu.
Det var så mysigt här.
Men en sak lovar jag er:
Tvingas jag ge mig av härifrån på grund av de där sociopaterna…
…sätter jag en ära i att förstöra mitt hem.
För att se till att demongänget inte vinner.
-Ni tror inte att han kommer hit? -Nej.
-Vi måste komma i läge fort. -Ja, dags att komma ut och ta nåt.
Jag vill få allt att brinna.
De ska inte få mitt grejs.
Jag har fnöske här.
Jill, Amber och Justin: Ni får inte ett skit.
Jag bränner ner alltihop.
Ni inser väl att vi har 50 % chans att vinna nu?
Och det känns inte arrogant att snarare säga 65 %.
Såja, det tar sig.
Kom igen.
Jag låter inte idioterna bo där.
Jag förstör alltihop. Och skrattar åt dem.
Den var tung.
Jajamän!
Undertexter: Henrik Brandendorff