Du vet hva tilbudet var. Dette er den raskeste slutten.
Hva tenker du?
Virkeligheten er at det fortsatt vil bli noen tapere her.
At vi vil ha deg hit.
Og dere får beholde laget.
-Hør. Unnskyld meg. -Lojaliteten er ikke brutt.
Jeg sitter mellom de to siste lagene.
Det er 50-50 sjanse for å vinne.
Tror du ikke at jeg vet at dere prøver å fjerne den sterkeste spilleren?
Jeg vet at dere vil bli kvitt kraftverket deres.
Vi spiller spillet.
Jeg drar ikke uten å vinne denne kampen.
Men Amber fortjener også å vinne.
Jeg tror debatten er over. Tilbudet er her.
Amber og jeg er solide.
Vi forstår det. Og det er det samme vi har her.
I dag er dagen, Jill.
-Jeg forlater henne ikke. -Du forlater henne ikke?
-Nei. -Greit.
Greit nok. Vi sees til slutt.
Jeg nekter ultimatumer.
-Ok. -Det er ikke en forhandling.
Dere sier at jeg må ta et valg etter deres regler.
-Det går fint. -Det går greit.
Jeg er en likeverdig spiller.
Du vil ikke behandle meg som en underdanig kjerring.
-Jeg… -Greit nok. Kom igjen.
Nå er spillet uvennlig.
Jeg skjønner ikke at noen kan like Amber så mye.
-Hun er kanskje psyko. -Psyko som ****.
Vi hadde en samtale her.
Hun var klar til å droppe Amber. "Jeg kommer."
Hun visste at det utelater Amber. "Jeg kommer."
Hva skjedde der?
Jeg tror hun var full av dritt hele tiden.
Galskap.
SEKS ENSOM ULV-SPILLERE
UTE
LAGER SINE EGNE REGLER
UTE
DE ULTIMATE OVERLEVELSESKAMPEN
UTE
KUN ETT LAG KAN
UTE
Jeg er her for å spille og vinne.
08:15 - DAG 26 OVERSKYET - TEMPERATUR 0.5°C
Så jeg så Paul og Seth.
Og de kom bort og sa: "Hei, kan du hente pilen?"
-Og det var en lapp. -Jøss.
Og det stod: "Jill, vi vil ha deg. La oss avslutte dette i dag."
Med store bokstaver og understrek. Pengeskilt pluss hjem.
-De tror de fortsatt er de sterkeste. -Det gjør de.
Så lenge jeg er her kan de åpenbart ikke vinne, som vet de.
Så de sier:
"De klarer seg ikke uten deg. Du må forlate dem, så avslutter vi dette."
Og jeg klikket. Med vilje.
Det var ikke emosjonelt, men med vilje.
Ja.
Jeg er ikke paranoid, men jeg stoler ikke så lett på folk.
Hvordan våger dere å be meg om å forlate min lojale allianse.
-Ja. -Hva får jeg ut av det?
De sa: "Du får seier."
Jeg sa: "Og deres integritet opprettholdes og jeg ser dårlig ut."
-Jeg tror ikke det. -Ja.
Jeg vet ikke om jeg tror på Jill.
Er dette første gang hun har snakket med Charlie om å bli med dem?
Jeg vet ikke.
Jeg begynte å gå.
De begynner å rope: "Nei, kom tilbake hit."
Folk kan si deg én ting og gjøre noe annet.
-De håpet… -At jeg skulle forlate skipet.
-For å få en enkel seier. -Ja, de prøver nesten å jukse.
Du vet ikke hvilken vei det går.
Vi får vel se.
De trenger mer mat enn oss.
Trenger de mer?
Tre store menn mot en liten mann og… Ikke bokstavelig talt.
Det er vel bokstavelig talt. Du er liten, men ikke billedlig talt.
Og to små kvinner. Vi trenger ikke så mye mat som dem.
Jeg henter en kubbe. Jeg kommer tilbake og begynner.
Jeg har ting å gjøre i dag.
Dette møtet med Charlie har ført meg til en ny virkelighet.
Jeg må
gjøre dette på den vanskelige måten.
Jeg så du snakket med Charlie i morges og ble bekymret.
Vi har hatt en plan i tre uker.
Jeg synes at det jeg nettopp sa til deg bør si at
jeg er villig til å risikere livet mitt i dette spillet for deg.
Jeg mener ikke å virke hatsk, det er bare fra hjertet mitt.
Jeg beviste det, og gjør det igjen. Jeg er 100%.
Ikke betvil lojaliteten min.
-Ok? -Jeg tror på deg.
Du har alltid vist meg hjertet ditt.
-Hold deg til planen. -Hold deg til planen.
Rett over elva diskuterer Team Charlie Jills avgjørelse om å bli hos Alpha.
Jeg er sint på staheten hennes.
Det var et moralsk løft for dem å se Angies nødbluss.
-Hun var full av dritt hele tiden. -Jepp.
Grunnen til at hun ville ha mer tid var så de kunne planlegge.
Jeg går ingen steder.
-Nei, absolutt ikke. -Samme her.
Vi hadde en plan om å få Jill på denne siden og avslutte dette.
Vi venter på dem.
Men det skjer vel ikke nå.
Vi kan alltids ta kontakt med Justin.
Det ville krenket henne,
og mer arbeidskraft for oss.
Vi har snakket med henne i to uker, og vi vil gi deg samme tilbud.
Hun ville blitt så sint om vi tok Justin.
I mellomtiden, på andre siden av Neka, mens Justin leter etter tørr ved,
oppdager Jill og Amber…
Oi.
…at fiskeforsyningen deres…
Søren.
…forsvinner fortere enn forventet.
Jeg har lagt merke til at vi har mindre fisk enn vi burde.
De er borte.
Vet ikke hvor de dro.
Justin har oppført seg rart i det siste.
Sult får deg til å gjøre syke ting.
Jeg synes måten Justin har oppført seg på i det siste,
ikke er den Justin vi startet denne utfordringen med.
Noen ganger har han tatt mer enn sin andel.
Det øker mistilliten mellom oss og ham.
I går kveld hadde vi spist middagen.
Jeg sa at all denne fisken går i viltposen utenfor.
-Jeg ble ikke ferdig med setningen. -Med setningen.
Han bare…
Og tar av biter og legger den under fanget
som en unge som prøver å spise godteri før middag.
Jeg er redd for at denne kampen har ødelagt Justin.
Det var sånn.
Ja. Jeg tenker…
-Hva gjør du? Hvorfor? -Vi kan se deg.
Han er ikke samme Justin som vi startet kampen med.
La oss dele dem opp. Du tar deg av ditt eget.
På den måten har du ansvar for dine egne porsjoner.
Hei! Kom deg ut!
Når vinteren nærmer seg, er beskyttelse av maten…
Der er han.
…like viktig som å rasjonere det.
Vi blir invadert av en flokk mårer.
Jeg ser deg.
Jeg spiller for å vinne.
Din lille dritt.
Vi må beskytte alt for at vi skal klare det.
Bommet.
Det lukter fisk.
Ikke rart han spiste den.
Hei! Kom deg ut derfra!
Solen går ned på spillernes 26. dag i villmarken,
og kommer nok en gang med frysende temperaturen til øya.
Ved første dagslys på Camp Alfa,
går Jill og Amber ut på morgenleting,
da Justin blir den andre spilleren som får uforutsette konsekvenser
av den nylige fisken.
Vel,
jeg må drite.
Jeg følte meg kvalm i morges.
Jeg lå der og tenkte det kanskje var midlertidig.
Jeg tror laksen gjør meg kvalm.
I begge ender.
Hver dag er hver utfordring vanskeligere.
Først var det en stor velsignelse å fange all den store laksen
etter å ha vært sulten i flere dager.
Jeg følte meg litt syk i går kveld.
Den fiskeoljen setter fordøyelsessystemet mitt i ustand.
Men nå begynner det ikke bare å gjøre meg kvalm,
men den renser deg.
Dessverre øker spenningen på Camp Alfa.
Det virker som at noe er på gang.
Jentene er ute etter leter.
Jeg skulle bli med dem, men naturen kalte.
Jeg vet ikke helt.
Det er mye nær prat og hvisking mellom dem.
Jeg er ikke paranoid, men det høres ut som de snakker bak ryggen min.
Vi hadde en hendelse her om kvelden der de hvisket.
De tror jeg vil ha fisken deres, eller at de ikke rasjonerer det nok.
Jeg trenger ikke å ta fra dem. Jeg vil ikke ha det.
De føler at de ikke kan stole på meg. Og jeg skjønner ikke hvorfor.
Jeg vil ikke engang ha mitt.
I tilfelle han er smart nok til å spore banken og høre på samtaler,
burde vi kanskje snakke litt mykere.
Trettenhundre meter motstrøms…
Jeg stoler ikke på ham med maten vår eller i det hele tatt.
Jeg stoler ikke på det han sier.
Jeg kunne aldri forestilt meg at han stjeler maten vår.
Den siste uken har det vært mange småting som viser til at Justin ikke er pålitelig.
Det vil høres dumt ut, men i går kveld så prompa han.
Og vi begynte å le, og vi sa: "Herregud, den lukta."
Og han sa: "Det var ikke meg."
Noe sier meg at jeg bør bekymre meg for Justin.
Så han prompa, og i stedet for å eie det, sa han det var fra dagen før.
-Han sa: "Fra i går kveld." "Fanget i soveposen min."
"Den var fanget i soveposen min fra i går."
Magefølelsen min lyver aldri.
Men jeg trengte det ultimate beviset.
Så jeg satte en prøve.
Ingenting bør være borte når vi kommer tilbake.
Jeg har en booby trap.
Så i morges satte Jill en felle.
Vi gikk en tur for å samle mat.
Hun satte opp veska der hun hadde sine rasjoner,
og viste meg hvordan hun rullet den opp med hanskene og hatten.
For å se om han går gjennom sekken hennes.
Til nå har de vært små løgner som kanskje ikke betyr noe,
og kanskje han snakker sant.
I morges satte vi en bevisst felle.
Vi får se.
Over Neka River på Camp Charlie
forbereder Seth og Paul seg på å samle info om Alfa
mens de vurderer lagets neste trekk.
Vil du gå ned til punktet og se om vi finner noen?
-La oss begynne noe. -La oss gjøre det.
Vi trenger informasjon om dem.
Vi tok en tur ned til punktet i morges for å observere Alfas leir
og å samle informasjon.
Hvor er Justin?
Og kanskje vi var så heldige at vi kunne snakket med Justin
om å bli med på Team Charlie.
-Der. -Ja.
Jeg tror han prøver å fikse flåten.
På Camp Alfa, mens Charlie ser på,
oppdager Jill og Amber at teltet og Jills nøye lagte sekk er oppskaket.
Jeg la hanskene på kryss og tvers.
Jeg lover en million prosent, jeg satte opp den sekken.
Da vi kom tilbake var måten den ble brettet
så langt ifra måten jeg forlot den på.
Du backer meg og sier: "Jeg så det også, Justin."
Du ville ikke latt den stå åpen sånn.
Denne mannen jeg stolte på,
som så mange andre i livet mitt,
har forrådt meg.
-Vil du vente til han kommer hit? -Nei.
Vi satte en test for deg, og du mislyktes.
-Du. -Hva?
-Kan vi ikke forlate leiren nå? -Hvorfor?
Jeg vet at du er i sekken min.
-Jeg var ikke i sekken din. -Jo.
Hun la sekken sin på en måte.
-Vi dro ut i fem minutter. -Jeg gikk ikke gjennom noe.
Jeg flyttet på ting, men jeg gikk ikke gjennom tingene dine.
Du er en løgner.
-Samme det. -Du er en løgner.
De kom begge i et overraskelsesangrep og beskyldte meg for usanne ting.
Tror dere at jeg går gjennom sakene deres?
-Tuller dere? -Du gjorde det. Vi satte det opp.
Dere anklager meg for noe som kun finnes i hodene deres.
Dere ser på meg som en trussel.
-Jeg prøver å gjøre alt… -Vi er ikke truet av deg.
Vi er redde for å miste rasjonene og at du ødelegger for oss alle.
-Tror du jeg tar maten din? -Ja.
Jeg vil ikke spise den fisken.
Skal jeg si dere noe? Jeg hadde en krise.
Jeg måtte skikkelig på do og dreit i buksa.
Jeg måtte skifte undertøy. De henger der.
-Der, se. -Ok.
Fordi jeg hadde en ***** ulykke. Jeg går med Lees undertøy.
Jeg slo borti ting på vei til skogen så jeg slapp å drite i buksa mi.
Jeg ruslet av gårde og så at jeg slo ned hatten og hanskene dine.
Jeg la dem tilbake. Jeg visste ikke hvordan de lå.
Med min bakgrunn forstår jeg at du må lage en så ekstrem historie som mulig
for å dekke dine mest ekstreme løgner.
Vi kan ikke stole på deg.
-Du lyver rett til oss. -Nei.
Prompet du i går?
Ja. Én gang.
-Hvorfor løy du? -Jeg løy ikke om det.
I går sa du at det ikke var deg!
Det sa jeg aldri.
Sult og utmattelse påvirker folk annerledes.
Det har naget på ham.
-Løgnene dine gir ikke mening. -Jeg lyver ikke.
Slutt å kalle meg en løgner. Jeg lyver ikke.
Jeg flyttet på soveposer så jeg ikke rotet det til.
-Jeg visste ikke hvor ille det ble. -Slutt å bruke den som syndebukk.
-Det er ikke en syndebukk. -Det er det.
Du anklager meg for ting jeg ikke gjør. Det gjør meg forbanna.
Oi.
-Det er definitivt en separasjon der. -Absolutt.
En løgner og en tyv er en løgner og en tyv.
Det var greit da du stjal fra andre.
Skulle vi være så dumme til å tro at det ikke ville skje oss?
Jeg vil slå Charlie like mye som dere.
Å infiltrere leiren og ta soveposer var for å ta ned et annet lag.
Jeg har ikke endret meg til å gjøre noe som skader vårt lag.
Det ville vært suicidalt.
Alt jeg gjorde mot Camp Delta,
å infiltrerer Camp Delta…
Den planen ble diskutert, uttenkt,
av oss alle, men da jeg kom tilbake med soveposene,
og det fryser om natta, så hører jeg ikke noen klager.
Jeg vil ikke sette vår seier og vinnersjansene våre i fare
på grunn av dumme rasjoner.
Jeg lover.
-Sverger du på Jaylas liv? -Jeg sverger på min datters liv.
Det er det det betyr for meg her.
Jeg er her for å spille og vinne.
Jeg bryr meg ikke om hvem jeg sårer.
De vil manipulere meg og prøve å dytte meg ut. La gå.
Jeg spiller spillet deres.
Tror du vi kan fortsette med tre som dette?
Jeg vet ikke om vi har et valg.
Hvis det er slik dette spillet må spilles, må jeg snakke med Charlie.
Nød lærer naken kvinne å spinne.
Mens Team Charlie fortsetter å overvåke Camp Alfa,
dukker Justin opp på den andre siden av Neka.
Team Alfa klarte seg bra,
og plutselig tok det en hard sving til venstre.
Jeg vet ikke om det var et knep for å få meg ut,
eller for å få meg til å slutte,
men jeg ser skriften på veggen.
Kanskje hun kun vil være to, så de kan beholde maten min. Jeg vet ikke.
Det er definitivt et slags motiv. Men nå har jeg fått nok.
Du får ikke behandle meg sånn. Jeg tar ikke det uten videre.
Hva skjer?
God morgen.
Kald natt i går, eller?
Ja, men jeg har to soveposer.
Sånn.
Jeg vil gjerne snakke med dere.
-Vil dere høre sannheten? -Ja, absolutt.
Så Jill prøver å manipulere meg for å presse meg ut.
Amber er i skyggen hennes.
Hun kan ikke gjøre noe. Hun ser opp til Jill som Den allmektige.
Nå anklager de meg for å ha stjålet maten deres.
De er ekstremt emosjonelle.
Det er tullet jeg må takle.
Jill var den eneste vi tok kontakt med fra gruppen din.
Derfor gikk vi etter Jill. Etter det utbruddet tok vi åpenbart feil.
Vi skylder deg en unnskyldning for det.
Vi vil invitere deg hvis du vil komme hit.
Fullstendig demokrati, det er ingen krangel her.
-Inviterer dere meg til Team Charlie? -Bli med oss. La oss ende det.
Jeg godtar.
Jeg blir med Team Charlie.
-Fordi Alfa går under. -Ja.
Vi gjør det i dag.
Jeg var definitivt nervøs og usikker. Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Jeg hadde blitt merket som skurken. Men resultatet var det jeg håpet på.
Godt valg.
Prøv ikke å skape drama. La dem gjette.
-Ja, absolutt. -Snik deg ut.
-Ikke gjør noe ut av det. -Rått.
-Takk. -Ja, bror.
Jeg ser dere om litt over en time.
Jepp.
Beste mulige trekk.
-Jeg er glad dette skjer. -Absolutt.
Med Jill og Amber ute på leting,
har Justin et lite vindu til å dra tilbake til Camp Alfa,
hente utstyret sitt og slippe unna ubemerket.
Jeg ville være lojal mot Alfa helt fra starten av,
helt til Alfa sluttet å være lojal mot meg.
Jeg har prøvd å følge Jill, men jeg er over det.
Nå begynner kampen.
Nå har vi vært her i ukevis.
Alle er slitne.
Vi er på et punkt nå der vi må øke intensiteten.
La oss tenne på det så vi kan avslutte.
Så da jeg forlot Camp Alfa, bestemte jeg meg for å sabotere,
og håpe at de gir seg.
Jeg liker ikke å bli mobbet.
Jeg har ikke lyst til å tenke på Jill og Amber.
Jeg er ikke emosjonell. Det er sånn det er.
Jeg er klar for å vinne og dra hjem.
Jeg savner jenta mi.
Jeg tenker på henne hver dag.
Jeg håper at hun vet at jeg ikke drar hjem før vi vinner.
Det var det jeg forpliktet meg til.
Jeg lette etter en utvei, og det er to utveier.
Den ene er å slutte, noe jeg ikke gjør. Den andre var å se Charlies tilbud.
Jeg har ikke noe skyldfølelse.
Etter at Justin flykter fra Camp Alfa,
kommer Jill og Amber tilbake til en ransaket gapahuk.
For en drittsekk.
Vi visste at vi ikke kunne stole på ham.
**** ta ham for dette.
-Han fjernet taket fra gapahuken. -Han har virkelig blitt gal.
Han er en *****.
Jeg er frustrert.
I stedet for å møte oss som en mann så kutter han presenningen
-og stikker av som en feiging. -Ja.
Han er ikke kognitivt til stede lenger.
-Nei. -Han har bokstavelig talt blitt gal.
Jeg føler ikke at jeg har gjort noen feil så langt,
utenom å stole på noen jeg ikke burde stolt på.
Vi tilbrakte en måned med han.
Han gjorde ikke sånt som fremmede.
Vi har bodd sammen i en måned.
Vi sa vi var en familie, rett foran gapahuken.
Han sverget på sin fem år gamle datters liv, og løy rett til fjeset vårt.
Alt vi gjorde mot Delta, alt vi gjorde mot Bravo,
alt vi tenkte på å gjøre mot Charlie gjorde vi som en familie.
Hvis det ikke sier deg hva slags mann Justin er…
Jeg tror ikke det er noe annet jeg trenger å si.
Han dro ikke med sin verdighet.
Men han knuste oss ikke, og vi skal fortsette.
Farvel, Justin.
Vi gjør det bedre denne gangen.
Det stemmer.
Jeg føler meg bedre.
Jeg er allerede lettet, selv om jeg ikke er over elva.
Jeg er håpefull, etter alt som har skjedd de siste 24 timene.
Sinnet og hjertet mitt ser frem til neste evolusjon.
Jeg går gledelig den lange veien dit.
Du må gjøre alt for å få jobben gjort.
Men for en vakker dag å gjøre det.
-Hva skjer? Blir det dypere her? -Det er ganske grunt på midten.
Gå på tå.
Jeg er fornøyd. Jeg er på en ny rus nå.
-Godt å ha deg. -Takk for at fikk komme.
-Ja. -Hyggelig å være her.
Så jeg vil se deg i øynene. Ikke noe villedende spill?
Ikke noe sånt.
Du har mitt ord og min ære som mann.
-Jeg er med Charlie. -Vi spiller ikke her.
Spillet er over. Nå får vi sparke dem.
Vi måtte fikse hullene uansett.
På Camp Alfa jobber Jill og Amber med å reparere gapahuken
før nattetemperaturen faller under frysepunktet.
Hver gang vi gjør det, gjør vi det bedre.
Vi fikser veggen for godt. Jeg vet ikke med hva ennå.
Forræderiet til Justin og det han gjorde er noe han må leve med resten av sitt liv.
Han er hos Charlie,
fordi Justin kom med en sympatisk megaløgn til dem,
og de vet ikke at han er en patologisk løgner,
så de trodde ham.
Det Justin gjorde var personlig.
Han gikk over streken.
Det er ikke greit.
Jeg har bestemt meg for å sende en beskjed til Charlie.
Jeg skal si sannheten, for du vet at han ikke var ærlig.
Han vet ikke hva ordet betyr.
"God morgen, Charlie-gutter."
"Vi håper dere tre har det bra, men dere må vite litt fakta."
Ja.
"Etter at dere tok inn Justin til Charlie,
stjal han utstyr, ødela og raidet leiren vår."
"Og han har stjålet maten vår."
Hvordan skal vi avslutte?
Er dette spillet dere vil spille? Er dette reglene dere vil følge?
Er dette den dere vil avslutte med?
Tok du med en pil?
Jeg har også et lite flagg som vi kan feste til det.
Det er en god beskjed, og det setter ballen i deres banehalvdel.
Avslør sannheten.
Nå er det de
som bestemmer hvordan resten av kampen skal spilles.
Dere bestemmer, Charlie.
Justin skal lære at du ikke forråder familien din.
Du gjør ikke det mot familien din.
Så jeg sitter her og venter på det blusset.
For det er det eneste han er god for.
Tekst: Håkon Jordheim