-Hvad tror du, der vil ske? -Jeg håber, vi afslører sandheden.
Ja. Og Justin skal hjem.
Forhåbentlig træffer de den rigtige beslutning.
Vi kan kun afslutte spillet med vores værdighed intakt.
Hvis de ikke gør det, er det deres problem.
Bolden er på jeres banehalvdel, Charlie.
Vi gjorde, hvad vi skulle.
Jill prøver at presse mig ud, fordi hun er overvældet,
da hendes plan ikke lykkedes fra første dag,
og hun er en kontrolfreak.
Jeg var loyal over for Alpha,
indtil Alpha stoppede med at være loyal over for mig.
Hvis han kan spille videre efter det, han gjorde,
så går det bare ikke.
Vi så dig gå væk.
Jeg er glad for at gå med Charlie-lejren.
Det er en dramafri zone.
Jeg kom fra en dramafyldt zone.
-De kællinger trives med det lort. -Jeg ved det.
De elsker det.
Hej, vi er hjemme.
-Okay. -Hej!
-Goddag, de herrer. -Velkommen.
Goddag, hvordan har dine fødder det?
De er våde, men…
-Kom ind. -De er blevet våde.
Jeg ville komme ud, men jeg er barfodet og halvnøgen.
-Tak for jeres gæstfrihed. -Det er iskoldt.
-Beklager, jeg ikke kom i morges. -Det er okay.
Nå…
Overdrev jeg, da jeg…
Slet ikke.
I er godt kørende her.
Jeg er officielt en del af Charlie.
Jeg er et andet sted.
Med en anden stemning.
Alt er anderledes.
De har et shelter, der er dobbelt så stort.
De har bål inde i shelteret, så det forbliver varmt. Jeg er glad.
Var turen ikke så slem?
-Det var turen værd. -Ja?
-Det er godt at have dig. -Godt at have dig.
Tak, de herrer.
Nick.
-Justin. -Godt at se dig igen.
-Broder. -Bryder til bryder.
Sådan. Helt sikkert.
Så vi fik Justin over i Bjørnetandslejren.
BRYDETRÆNER
Jeg er glad for at have ham. Det er et godt træk for os.
Hvis han trækker sin del af læsset,
så er vores job blevet nemmere.
Åh, det er godt. Ja.
Du må fortælle nogle historier.
Åh. I var heldige, at I undgik Jill.
Ja.
Jeg tror, hun mener det godt, hun vil spille spillet, men hver dag
prøvede hun at finde en måde at skabe postyr.
-Ja. -Ja.
"Det er et spil." Vi blev ved med at se det.
-Ja. -Vi fangede det med det samme.
Hun kan ikke gøre os noget fysisk,
så hun prøver at drive kiler ind mentalt.
Det er præcis, hvad hun gør derovre nu.
Jill har spillet spillet fra begyndelsen,
og hun er sgu god til det.
Jeg blev bare træt af det.
Så vendte hun sig mod mig, og jeg ville ikke skændes.
Hvordan er dit forhold til Amber?
Det var fint, men Jill vendte Amber mod mig.
-Hun følger hende som en fortabt hvalp. -Ja.
Så jeg ved, hun prøver at manipulere situationen
og presse mig ud for at fremme sin egen position.
Og jeg ved bare, at jeg ikke ville tilbringe et minut mere i den lejr.
Det virkede, som om de begge vendte sig mod mig.
Jeg er glad for at have Justin her. Det ser ud til, han passer ind.
Nu har vi to jægere i lejren.
MINESPECIALIST
Vi kan være sammen om det og få nogle hjortebøffer på grillen.
Der kommer hjortene ind. De kredser rundt om.
Hvor burde jeg gå hen?
Hvis en af os går på denne side, og den anden går på den side.
-Måske 30 meter fra hinanden. -Okay.
Vi ved ikke, hvad Alpha laver.
Så vi ser efter tegn på dem.
-Vi har en pil. -Wow.
-Hvad er det? Skal vi læse lidt? -Ja, lad os.
Sådan.
"Godmorgen, Charlie-drenge.
Vi håber oprigtigt, at I tre har det godt." Ja.
"Efter I tog imod Justin i Charlie,
har han snydt ved at ødelægge og plyndre vores lejr.
Han stjal udstyr, personlige ejendele
og stjal mad fra vores hold.
Er det de regler, I vil spille efter?
Er det virkelig sådan, I vil afslutte spillet?"
Hvad tænker du?
Hun kunne stave til Charlie.
Lad os acceptere morgenens nederlag.
-Det var besværet værd. -Ja.
Jeg stoler ikke på den besked.
Hun er manipulerende. Jeg stoler ikke på hende.
Hun prøvede selv at komme herover og sabotere os.
Ja. Jeg stoler slet ikke på Jill,
men beskeden var meget foruroligende.
Og hvis det er sandt, må vi tænke alvorligt over det,
for det involverer os som hold.
Men lige nu køber jeg det slet ikke.
-Hun har ikke et ben at stå på. -Nej.
-Hun var ubehagelig over for os. -Ja.
Vi er super skeptiske.
De griber efter halmstrå.
-Det er en desperat taktik. -Vi har set, hvordan hun kan være, så…
Jeg lugter blod i vandet.
Vi er lige over lejren.
Pis.
-Vi lader Justin læse det. -Ja.
Giv Justin en chance for at tale om det, når han vil.
16 ENSOMME ULVE
6 ENSOMME ULVE
UDE
DE LAVER DERES EGNE REGLER
UDE
DEN ULTIMATIVE OVERLEVELSESKONKURRENCE
UDE
KUN ÉT HOLD KAN
UDE
Jeg er her for at spille spillet og for at vinde.
Hvordan gik jagten?
-Ikke godt. Vi så ikke noget. -Så I ikke noget? Ingen spor? Intet?
Masser af tegn. Der er hjortestier og hjortelort overalt.
Ja.
Jeg hørte dem, men der kom ikke nogen ud for at sige hej.
Ja.
-Fandt I bær eller noget? -Bær?
-Jeg har svampe. -Svampe.
Okay.
Gutterne var helt sikkert oppe på mærkerne.
Jeg vidste, der foregik noget, men jeg vidste ikke hvad.
Så mens I var væk, fandt vi en besked
fra Alpha, og jeg vil lade dig læse den.
-Okay? -Okay.
Jill prøver at få mig ud af spillet
ved at nævne sabotage. Åbenbart.
"Ødelægge og plyndre vores lejr." Jeg plyndrede ikke noget.
Hun prøver. Hun griber efter halmstrå.
Jeg tror ikke på hende.
Ja.
Tog udstyr. Ja, øksen, for de har en ekstra.
Personlig ejendom. Jeg stjal ikke deres personlige ejendomme.
Jeg har snydt hele spillet og stjålet mad.
Hvis jeg stjal mad, ville det nok være åbenlyst.
Hun griber efter halmstrå og smider mig under bussen.
-Deres sidste udspil. -De vil splitte os ad.
Vi ved, at hendes manipulation ikke virker.
Det er så svagt. Desperation. Vi venter dem ud.
Jeg har ingen grund til at være uærlig.
Jeg vil ikke sidde her og forsvare mig selv,
men jeg vil fortælle jer sandheden.
Ja, jeg ødelagde presenningen.
Ødelagde du presenningen?
Kun presenningen?
-Kun presenningen. -Var presenningen en del af shelteret?
Eller…
Det var den.
Jeg vil bestemt ikke såre nogen herude.
Det er ikke min hensigt.
Min hensigt er at vinde. Så man må spille beskidt.
-Var den en del af deres shelter? -Blev det ødelagt?
Ja, men fordi I sagde, I ikke ville have noget drama,
så tog jeg ikke deres soveposer.
Jeg ville ikke gøre dem alt for sure,
sende dem på jagt herover
og bringe det ind i jeres lejr.
Men jeg ødelagde presenningen. Jeg skar den i stykker.
Det her er desperation.
Jeg plyndrede ikke lejren.
Ja.
-Jeg var, altså… -Problemet er…
Da vi sagde, at vi havde en plads til dig, så blev du en del af Charlie-lejren.
Normalt er mit første indtryk rigtigt.
Og jeg følte mig okay med ham, men hvem ved?
Jeg ville gøre alt for at vinde.
-Ja. -Ja.
Jeg har redt min seng. Jeg er mand nok til at sove i den.
Men samtidig vil jeg gerne være her.
Vi må lige snakke hurtigt. Justin, vi er straks tilbage.
Okay.
-Det er meget slemt. -Ja, meget slemt. Så…
Meget slemt.
Hvad siger I til det?
Så…
Det var okay, at de mistede noget udstyr.
Jeg kan ikke lide, at han ødelagde ting.
Det var den eneste…
-Ting. -…ting.
Og han var en repræsentant for Charlie-lejren på det tidspunkt.
Jeg føler, han løj, men jeg forstod også, hvorfor han løj.
Så hvad gør vi så?
Efter nogle minutters overvejelser har Charlie fundet et svar.
Nå. Siden du kom over til vores lejr,
er det teknisk set sabotage. Forstår du?
-Jeg blev tvunget ud, så hvorfor ikke… -Jeg forstår.
Hundrede procent.
…tænde dynamitten og brænde broen?
Jeg forstår.
-Det var ikke det rette at gøre. -Bestemt ikke.
Vi vil altid tage et moralsk højt standpunkt.
Hele C-lejren kan holdes ansvarlig for det.
Ja. Hvad er jeres beslutning?
Vi må skilles på grund af det.
Okay.
Fordi vi tog imod ham, involverede det os alle som lejr,
og det var et knusende slag for os.
Men jeg må tage et højt moralsk standpunkt.
Jeg tror, han stod i en virkelig dårlig situation.
Jeg gik igennem det samme med Delta i et par dage,
og jeg forstår det godt.
Vi ville begge ønske, han ikke havde gjort det.
Vi kan ikke tolerere sådan noget,
så vi måtte bede ham om at træde ud.
Han tog det som en mand.
Jeg respekterer beslutningen, selvom jeg ikke kan lide den.
Hvis jeg skulle gøre det igen, ville jeg nok have ladt være.
Han blev forvist fra Charlie og ved med sikkerhed,
at Alpha ikke ville tage ham tilbage…
Jeg føler, jeg går mod galgen.
…så Justin har ikke flere muligheder.
Han må affyre sit nødblus og forlade spillet.
Jeg troede ikke, der ville være konsekvenser.
Men desværre er det ikke tilfældet.
Måske spillede jeg lidt for beskidt.
Det der er retfærdighed.
Jeg er kommet så langt,
jeg har været her i over en måned
og gik fra et følelsesmæssigt højdepunkt i går til et lavpunkt i dag.
Og
jeg er bare skuffet.
CHARLIE-LEJREN
UDE
Nu har jeg set begge sider. Jeg ved, hvem der vinder.
I dag sejrede lyset.
-Vi vinder det her, gør vi ikke? -Jo, vi gør.
DAG 35 -9 GRADER
Det er dag 35, og vinteren banker ikke bare på holdenes døre.
Den er officielt ankommet.
Det sner!
Se lige dette vintereventyrland.
-Vi bor i Alaska om vinteren… -Åh gud!
…og vi havde en snestorm i nat.
Åh! Magi.
Wow, gutter, vintereventyrland. Se lige her!
Vågnede op til sne og varme handsker. Det er en god dag.
Det er så godt. Jeg elsker det.
Det er kun et par centimeter nu…
Se!
…men der er mere sne på vej.
Åh gud!
Denne del af Alaska får næsten 250 centimeter snefald om året.
Åh gud!
Se, hvor smukt.
Jeg begynder at græde.
Det er så smukt her.
Skud affyret.
Det er sket.
På trods af den skønhed, snefaldet bringer…
Det er våd sne. Vi bliver våde.
Ja, jeg tager mine snebukser på.
…er det en påmindelse om, at de resterende hold
går endnu sværere forhold i møde.
Det bliver ikke koldt, når det sner. Det er, når det holder op med at sne.
-Åh ja. -Jep.
Medmindre det overlevelsesspil,
de har spillet, kommer til ende.
Jeg troede ikke, de ville nedkaste flere ressourcer
eller noget som helst.
Der foregår altid noget her.
Det måske sidste nedkast kom i dag.
Jøsses. Det er måske billetten til at vinde konkurrencen.
Men Alpha vinder. Det sørger jeg for.
Med kun to hold tilbage
spekulerer deltagerne på, hvad det overraskende nedkast byder på.
Der er en helikopter. Hvad mon det næste bliver?
Det bliver nok en udfordring.
Men uanset hvad det er, er vi klar til det.
I det mindste bevæger vi os.
Måske bliver vi varme.
Der er de. Lige der.
Jeg har mistanke om, at det er den sidste udfordring. Jeg ved det ikke.
-Jeg vidste det. -Jep, der er den.
Jeg vidste det.
-Der er det. Jep. -Kom med kompasset.
"Kun to hold er tilbage, men kun ét hold kan vinde."
Her.
"En hård rejse mod målstregen ligger forude."
"Samarbejde, loyalitet og styrke vil blive sat på prøve.
Der er et sidste nedkast på spidsen af halvøen, markeret på kortet.
Det første hold, der når nedkastet, vinder præmien.
For at vinde skal I ankomme med hele holdet intakt.
Holdet, I er sammen med nu, er det hold, I skal nå målstregen med."
"Tag afsted ved solopgang."
Vi er der. Vi skynder os, og vi når frem.
"En hård rejse mod målstregen ligger forude."
Målstregen.
Jeg kan ikke engang…
Ja. Ja, for helvede. Så er det nu.
Åh gud.
Græd ikke endnu, vi har en vild rejse foran os.
Vi spiser et godt måltid i dag.
-Vi spiser i dag. -Frokost, middag…
-Vi spiser i dag. -Morgenmad, frokost, middag.
Efter 35 dage med Alaskas hårde natur og hinanden,
har de spillet spillet, så godt de kunne,
og enden er endelig i sigte for Alpha og Charlie…
Det er nærmest.
…som nu forbereder sig på et kapløb mod målet.
Vejen derhen…
Vi har en flodovergang.
De har måske også en.
Har de ikke en flodovergang?
Ikke hvis de går den vej, vi gør.
Jep.
Det er et kapløb mod det andet hold og mod tiden.
Vi må satse alt, vi har.
De piger er meget mentalt stærke,
jeg tror, de er i god fysisk stand, og de er en trussel for os.
Vi må derop og over mosen for
at komme ned på den anden side af bjerget.
-Kan du se de topografiske linjer? -Ja. Åh gud.
Den topografiske linje. Kan du se, hvor skarpe de er?
-Det går lige op og ned. -Jep.
Det er klipper. Vi må gå rundt om. Der kan vi ikke gå.
Det ved jeg, men vi må hertil for at komme hertil.
Nej, vi må gå hele vejen rundt om.
Det kan vi ikke gå lige op over.
Det er en klippe.
Den rejse, vi skal på ved solopgang…
PRIVATDETEKTIV
…er umålelig,
men alligevel er vi klar.
Imens, på den anden side af floden,
fejrer Charlie deres sidste nat i Alaska sammen…
Det har været en ære.
-Det har været en ære, venner. -Ja. Lige meget hvad.
Jeg ville gå med jer i krig.
Jeg ville gå med jer i krig når som helst.
…og planlægger kapløbet til målstregen.
Hvad synes I om denne tur i morgen?
Jeg presser jer hårdt.
I skal ikke bekymre jer, hvis jeg brækker mig.
Gør det ikke, mens du løber.
Ja.
Bare giv alt, hvad I har.
Hvis vi presser hårdt og fokuserer på, hvad vi skal gøre, så vinder vi.
Alt på ét bræt.
Sådan.
-I ved, de får så meget fart på. -Åh ja.
ALPHA-LEJREN
Vores sidste nat i Alaskas vildmark.
Hvordan har du det lige nu?
Jeg vil meget gerne tro,
at det er sidste etape,
for det er så hårdt at fortsætte.
Ja.
Jeg prøver at tænke, hvordan dynamikken mon er
med de tre sidste Charlie-medlemmer.
Jeg formoder…
…at de har et slags broderskab.
Vi ser, hvordan det går i morgen.
Vi får se, om deres loyalitet og styrke i fællesskabet
er stærk nok til at bære alle tre over målstregen,
for de skal være der alle sammen.
For der står, at loyalitet og styrke skal på prøve.
Vi har testet vores styrke de sidste par uger.
I morgen bliver en meget,
meget fysisk udfordrende dag.
Det er dag 36…
DAG 36 -6 GRADER
…men ingen af holdene har set solopgangen ved Neka-floden endnu.
Begge hold er nervøse og spændte
på deres 15 kilometer lange vandretur.
Jeg ved, hvordan vi kommer ud herfra,
for jeg har studeret det her lort.
Det håber jeg.
Selvom både Alpha og Charlie har samme destination
på enden af halvøen og cirka de samme afstande,
men som deres forskellige spillestile
vil de to hold tage meget forskellige ruter.
Jeg tror, vi bør krydse der, hvor det er lavest, og så gå tilbage.
-Gå lige og så rundt om øen. -Ja.
Kan I se, at det er et vådområde nu?
Jep.
Jeg vil ikke blive våd.
Jeg vil ikke have våde fødder. Jeg tager støvlerne af, krydser vandet og…
Tager dem på igen.
Fint med mig. Jeg følger jer to.
Okay. Vi går meget hurtigt.
-Er det i orden? -Jeg gør, hvad jeg kan.
Charlie, på den anden side af Neka-floden,
står over for relativt åbent terræn.
For at kompensere for det er deres rute lidt længere,
og de skal krydse iskoldt vand flere gange.
Ved starten ved vandfaldet…
Der er højvande, så vi går gennem baghaven.
Det vil… Ja, hvorfor ikke? Hvorfor ikke gå gennem baghaven?
-Jep. -En til.
En stigning til.
-Okay. -En stigning til.
-En udfordring mere. -Venter på solen.
Alpha har en lidt kortere rute,
men den første del går gennem ujævnt terræn
næsten uden udsyn.
TID TIL SOLOPGANG
Vi manifesterer…
Vi kan godt.
…positiv…
Ja. Fart.
Husk at træde varsomt.
Vi opererer på meget få kalorier.
Så hvad vi tror, vi kan, og hvad der typisk er let…
Vi holder ikke.
…bliver meget svært i dag.
Så især i den første del, hvor vi går op i højde.
-Vær opmærksom, langsom. -Langsomt. Træd varsomt.
Der er en fare, hver gang du løfter foden.
-Ja, præcis. Okay? -Okay.
Vi har vores vej. Du skal ikke overtænke det.
To-nul-en.
To hundrede og en grader.
Okay, så vi skal have
universet på vores side én gang til.
Det har det været hele tiden.
-Selv når vi ikke troede, det var. -Selv når vi ikke troede, det var. Okay?
Vi måtte kæmpe hårdt på denne skråning, i dette mudderpøl.
-Værste sted på brættet. -Den værste placering, men…
-Ingen frynsegoder! -Der er ingen frynsegoder, men…
-Der er én frynsegode. -Der er én frynsegode.
For denne morgen starter vi foran Charlie-drengene.
Bare lidt. Ja.
Og det har vi brug for.
Det er en fordel, vi ikke har haft hele tiden.
Så selvom man tror, at verden og livet er imod en…
Ikke hver gang.
Så lad os gøre det her.
Lad os komme hjem til vores mænd.
Ja.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig så højt.
Og da det første sollys står op over bjergene…
Så er det nu. Det er lønningsdag.
Det er nu.
Lad os gøre det.
-Elsker jer. -Elsker jer.
…er kapløbet mod præmien begyndt.
Lad os gå, drenge.
Lad os gå.
Hey, tempo.
Jeg ved det. Det er så svært.
Det er et kapløb, men det kan ikke være et kapløb.
Det er ikke en sprint.
Du har ret.
Lad os gå tilbage mod vandfaldet, så vi kan orientere os.
Jep.
Mens Alpha går ind i den tætte skov,
nærmer Charlie sig deres første vandovergang.
Gid, jeg kendte et Walt Whitman-digt.
I bestræbelserne på en hurtig rejse
har Charlie valgt en mere direkte rute til deres destination.
Den har en kortere afstand,
men til gengæld er der ekstra vandovergange.
Så her er den første flodovergang.
Måske kan vi krydse den der uden at tage tøjet af.
Vi får se.
Vi må skynde os.
-Hvor dybt er der? Kan du se? -Ikke så langt ude.
LUFT 2 GRADER
Hvad siger I til det?
Hvad synes I? Jeg ved ikke med derovre, men jeg kan vade her.
-Skal vi gøre det? -Jeg prøver.
VAND 6 GRADER
Vi skal måske tilbage og tage ting af.
-Ja. -Skal vi tage det af?
Ja.
Vi havde en plan, der ville spare os 30 minutter, måske mere,
hvis vi nåede vandet, krydser, hvor vi kan,
i stedet for at gå omkring kanten.
Det går til knæene.
Der er nok en vandovergang mere.
-Ja. -Det var ikke så slemt, vel?
-Nej. -Næh.
Mens Charlie kommer sig over det iskolde vand,
kæmper Alpha med at navigere gennem det tætte terræn i skoven.
Se lige her. Det er noget sindssygt terræn.
Ja, det er.
Jeg har aldrig gået i sådan noget før.
Når man er i skove, der er så tætte,
er det bedste at vende ryggen mod et objekt,
finde det næste objekt, der er i direkte linje med din kurs,
gå derhen, og så gør det igen.
Vi må orientere os mod vandfaldet, hvis det skal virke.
Man kan høre det. Det er lige til venstre.
Så vandfaldet er lige her.
Jep.
Hvis du går ligeud,
finder jeg en kurs, og så giver jeg dig et træ.
Okay.
Man navigerer i vildmarken ved at sætte et kendt punkt
og så følge dets kurs.
Jeg kan ikke se dig.
Men i denne tætte regnskov kan en kurs bedrage.
Bliv der. Rør dig ikke.
Der er en sti lige her.
Vi kan ikke tage stier, hvis vi går efter en kurs.
-Husk, jeg sagde, vi skulle finde noget… -Ja.
Men også gå den mest fremkommelige vej.
Hvis man slipper kursen, vil den aldrig virke igen. Så det…
-Er det vores to-nul-en? -Det er vores to-nul-en.
-Det virker meget langt. -Kan du se det døde træ?
Jep.
Kan du holde det i fokus og lade mig finde ud af, hvor øst er?
Gud, den to-nul-en virker
meget til højre.
-Det gør den ikke. -Okay, jeg stoler på dig.
Jeg har
to-nul-en i retning mod øst.
-Jeg skal bare sætte den mod øst… -Ja.
…og så fortæller den os vejen.
-Okay. -Okay?
Okay, gå mod det døde træ og…
-Begge hold… -…fortsæt.
…tager genveje på deres rejse,
så de går uforudsete veje i møde.
Jeg tror ikke, vi kan vade over. Jeg tror, det bliver dybt i midten.
Nogle er måske til deres fordel,
mens andre måske har forhindringer,
der ikke gør det til en hurtigere vej mod sejren.
-Den bliver bare bredere. Se. -Ja.
-Der er endnu en flodovergang der. -Ja.
-Kan I se, hvor den bliver smal? -Ja.
Voksne mænd, der går rundt i deres undertøj.
-Lige her. -Jep.
Hvad synes I?
Det kunne gå.
Støvler og bukser.
LUFT 2 GRADER
VAND 5 GRADER
Vi har en til.
Åh gud.
Man kan ikke mærke sine fødder, når man krydser vandet.
Det eneste, man kan mærke,
er smertens dybe pres.
Dybt inde i bunden af din fod,
som en fjern følelse af stikkende knive.
Det rørte kuglerne.
Er det denne vej?
Det er det nu.
Hvilken vej?
Fortsæt, tror jeg.
Når man er ude, kan man ikke vende om.
Man går 50 procent af vejen. Skal man så vende om?
Man fortsætter bare.
Åh!
Der røg mine støvler.
Da vi går gennem vandet,
er vi i risiko for at få hypertermi.
Åh gud.
-Mine støvler blev våde. -Var det den sidste?
Nej, formegentlig ikke.
Selvom de to hold er gået forskellige veje,
med hver deres idé om, hvilken rute de vil gå,
vil de første, der laver et fejltrin på dette punkt i kapløbet…
Det er vores bjerg.
…få et enormt tilbageslag.
-Ja. -Vi kommer for langt.
Se, vi er her.
Vi må gå denne vej lidt mere,
for vi løber lige ind i bugten.
Vi kan ikke gå længere mod øst.
Nej.
-Okay. -Okay.
Se denne fine sti. Følg hjorten.
Det er universet, der siger: "I valgte den rigtige vej."
Vi har en mere.
En til, Nick.
Jeg kommer.
Jeg er ret sikker på, det er den sidste. Det håber jeg.
Hvor dybt?
-Dybt. -Åh, det er dybt.
Det her er…
Se.
-Perfekt. -Her er det.
Tak, hjort, for at vise vej.
Det bliver dybere og dybere.
Vi har en til.
Det er så smukt.
Vi besteg den kælling.
-Så du ved det. -Ja, vi gjorde.
Jeg ser bugten. Jeg ser vand.
For fanden.
Vi gik for langt østpå.
Vi er langt væk. Hvor er to-nul-en?
Nej, ser du min linje?
Jep.
Det er dernede, vi skal hen.
Så da vi når toppen,
ændrer vi ruten en lille smule.
YOGAINSTRUKTØR
Vi ændrede kursen en lille smule.
Så gå lige ned af den.
Gå lidt tilbage her.
Men vi skulle op, så vi kunne se.
Så bare gå lige ned.
Det går op til taljen her.
For hel….
Afsted.
Begge hold klarer deres forhindringer.
Det er lykkedes os at finde hjortestier,
som har fået os ud af vores lige kurs.
Og holdene står meget lige nu.
Men vi er stadig selvsikre.
-Vi bevæger os stadig. -Ja.
-Det er det vigtige. -Det er rigtigt.
Er du okay, Nick?
Jeg fryser. Jeg tabte min støvle.
Vi har en til.
Jeg kan høre vandet.
Efter at have klaret terrænet og højderne…
Wow.
…står Alpha over for en endnu større, uforudsigelig forhindring.
-Er det den første bugt? -Det ved jeg ikke.
Hvordan fanden kommer vi rundt om den?
Hvis det er søen, er det den forkerte vej.
Ifølge kortet er der ikke en sø i vejen.
Nej, det var en bugt.
Gud, Amber, jeg tror, det her er søen.
Hvorfor tvivler du på dig selv?
Fordi det ikke føles rigtigt.
Vi er ikke her.
Der er den store bjergkæde lige foran os.
-Ja. -Så vi kigger lige her.
Amber og Jill håber at nå frem til denne bugt
og følge kystlinjen til destinationen.
Men deres rejse gennem øens tykke underskov
har fået dem ud af kurs ved denne sø.
Der er ingen strøm.
Vi kom ned ad denne side af bjerget. Vi holdt til højre, ikke?
-Vi gik ikke denne vej. -Så vi bliver nødt til…
-Vi er ved søen. -Okay.
-Stoler du på mig? -Jeg stoler på dig.
-Gå den vej. -Ja.
Jill og Amber går mod øst rundt om søen for at finde kystlinjen.
Gode gud.
Det er bare en vandretur.
Mens vandet forhindrer Alphas fremgang…
Nu skal vi bare holde farten.
…indser Charlie, at deres smutvej
også har givet flere vandforhindringer, end de forventede.
Vi vidste, der ville være skjulte vandovergange,
men jeg anede ikke, de ville være så dybe og lange.
Så vi var dødsens bange for, hvad der ville ske,
hvis vi ikke kunne varme os selv op igen.
Mine støvler er dybfrosne.
Jeg kan ikke mærke noget.
Næh.
Gode gud.
Okay. Vi har ikke spildt meget.
Det var slet ikke spild.
Selvom de er bagud i afstand,
kan Alpha indhente det og komme side om side i kapløbet igen.
Gud, det er en kæmpe sø.
Men kun hvis ruten giver Charlie flere uforudsete overraskelser.
Nej.
Endnu en overgang.
Ikke igen.
Måske er den allerede frosset.
Paul er en mand.
Paul går i et tempo, der siger:
"Jeg skal vinde det her for mine børn." Jeg har kun kærlighed til ham.
-Jep. -Han gik lige over vandet.
Han gik bare i, han gik i, og han gik i.
-Han ved, hvad der skal gøres. -Ja.
Paul satte tempoet, og det havde vi brug for gennem mosen.
For de fleste steder var mudderet op til anklerne.
Man vader bare gennem vådområder hele tiden.
Og det er svært for mig, fordi jeg har kortere ben.
Hvis vi holder dette tempo, kan ingen matche os.
Ja.
Vi er næsten kommet rundt om søen.
Den er frossen!
Vi er kommet rundt om søen.
Jeg vidste ikke, den sø var så stor.
-Jeg hader dine støvler. -Det gør jeg også.
Seriøst? De får de værste anmeldelser på Amazon og Cabelas.com.
Jeg lægger dem hos Frelsens Hær, hælder benzin på og sætter ild til dem.
Det bliver billedet for anmeldelsen. "Disse støvler stinker."
Hvis vi går den vej, er det under halvanden kilometer.
Hvis vi går den anden vej, bliver det tre. Det fordobles.
Okay, så lad os tage den korteste rute,
og så går vi direkte til bugten.
Følg denne bjergkam.
-Kom så. -Lad os gøre det.
Ved I, hvad dette signal betyder?
-Hug, hug. -Det betyder, "kom i gang".
Hold kæft, kælling. Kom så.
-Jeg går denne vej. -Lige mod vandet.
Begge hold nærmer sig deres kystlinjer,
og når de ankommer, markerer det de sidste skridt mod præmien.
Du må ikke løbe.
-Jeg er okay. -Vi skal derhen sammen, så…
Jeg forlader dig ikke, det lover jeg.
Lige nu står holdene lige i kapløbet.
Vi er næsten ved kystlinjen.
Ja, okay.
Så lad os bare køre videre mod øst, indtil vi når frem.
Jeg er enig.
-Jeg kan se bugten. -Ja.
-Forsigtig. Er du okay? -Den gik i stykker.
Nick gik væk fra stien, da han så bugten.
-Det gjorde han. -Han begyndte at gå igennem det svære.
Smukt!
Ja! Ja.
Mand.
Nick.
Undskyld.
Tak.
Pas på øjnene.
Når vi kommer herover,
kan vi gå langs kystlinjen hele vejen.
Sådan, vi går ned ad bakke nu.
Hør her.
-Hører du? -Jep.
Gå lige mod det.
Åh ja. Sådan.
Rolig, Nick. Vi er kun halvvejs.
Pas på dit ansigt.
Jeg ser vand.
Gud, vi er gået langt.
Det håber jeg.
Og jeg håber, vi har indhentet tid
og ikke tabt vores forspring.
At nå frem og vide, at alt, jeg skal gøre,
er at bevare denne kurs…
Vi kan godt.
Det er allerede gjort. Vi skal bare udføre det fysiske arbejde.
Det er nemt herfra.
Vi skulle bare komme hertil, og nu skal vi bare følge kysten.
Bare tag den linje, gå rundt om bugten
og vind præmien.
Det er pærelet.
-Ja. -Det er bare et par kilometer.
Hold da kæft.
Hvor er de drenge?
Forhåbentlig bag os.
Åh ja. Sådan!
Ja.
Lad os gå lige over stammen.
Det føles godt på hofterne efter en time.
Paul er så sej.
Men så nåede vi til et punkt, hvor Paul sænkede tempoet.
Tag føringen, en eller anden.
Den mose sparkede røv.
Ja. Den fik mig godt ned med nakken.
Op med dem, ned med dem.
Jeg tog over, og det var, hvad han havde brug for.
Han havde brug for en anden til at sætte tempoet.
Vi begik en fejl.
Men vi blev aldrig vendt om.
Vi gik lidt…
-Fordi jeg lavede punkter og kurser. -Ja.
Og jeg tog azimutmålinger, før vi gik.
-Gjorde de det? -Ved Paul, hvordan man gør det?
Jeg har overlevet.
Men jeg var ikke en overlever,
før jeg mødte Jill.
Og nu kan jeg stå skulder mod skulder med en sej kvinde.
-Jeg er så stolt af mig selv. -Jeg er så stolt af dig.
Sig, jeg skal holde kæft, hvis du bliver træt af at høre det.
Lortevej.
-Ja. -Den er farlig at gå på.
Hos Charlie er Paul sakket bagud.
Og i denne sidste udfordring
siger reglerne, at hele holdet skal slutte sammen for at vinde.
Jeg kan ikke tale.
Vi er tæt på enden, og nu er det hårdt
med store træer, man skal kravle over og under.
Har I brug for hjælp?
Nej.
Når jeg bøjer mig og rejser mig op, besvimer jeg næsten.
Der er ikke plads til at tænke på andet end:
"Kan jeg sætte en fod foran den anden, og kan jeg gøre det igen?"
Jeg begynder at se pletter,
og de kommer længere og længere foran.
Hvis Paul ikke kan fortsætte,
kan resten af Charlie heller ikke.
Herre, giv mig styrke.
Jill, jeg tror, jeg kan se målstregen.
Okay, træk vejret.
Jeg kan ikke se nogen.
Hvor langt…
Jeg kan ikke se nogen hverken bagude eller forude.
Vi er nået til målstregen.
Amber!
Jill!
Amber!
Jill!
Amber!
MÅLSTREGEN
Jeg kan næsten ikke få vejret.
Så svært er det.
Jeg er færdig.
Så det er et psykologisk spil.
-Hvordan har du det? -Smadret.
Kom så, Paul!
-For helvede. Jeg tror, det er der. -Jep.
Det er det.
Kom nu, Paul!
Kom så, Paul!
Jeg er færdig.
Kom så! Jeg kan se noget! Kom så!
Okay.
Men jeg er ikke ude.
Jeg fik en lille smule energi.
Jeg pressede det sidste ud af mig. Jeg havde ikke mere.
Jeg tror, vi går den rigtige vej.
Vi går den rigtige vej.
Det er ligeud herfra, og så skal vi hjem.
Vi kan tage hjem efter det her.
Jeg skal passe på de store sten, når jeg går på dem.
De er glatte, og jeg vil ikke vride om.
Kom så, Paul.
Mit lår går i krampe.
Du godeste.
Pis.
Kom så, Paul.
Det er vores. Kom nu, Paul!
-Vi slår dem. -Ja, det bliver vi nødt til.
Dumme græs.
Jeg kan ikke lide det her græs.
Da jeg så Paul sakke bagud,
vidste jeg, han kunne mærke det.
Er du okay?
Paul, du kan godt.
Jeg tænkte, hvordan jeg skulle bære ham?
Vi slutter stærkt, bror.
Slut stærkt.
Åh gud. Hvad er det?
Jeg kan mærke det i ballerne og hofterne. Den vej.
Jeg tror, det er oppe i skoven.
Efter 36 opslidende dages overlevelse
er de to udmattede hold ved at nærme sig en tiltrængt afslutning på konkurrencen
og en chance for sejren.
Det er lige der.
Jeg elsker dig.
-Jeg kan se det. -Kan du se det?
Jeg tror, jeg ser tre mennesker stå på kysten.
Ja!
Læs det.
Jeg vil høre det.
Ja!
Pis.
Vi har gjort alt, vi kunne.
Charlie er nået frem til det sidste nedkast,
og konkurrencen har en sidste besked.
"At overleve med fremmede…
…er den vanskeligste situation, man kan stå overfor,
når man opvejer loyalitet mod sin egen overlevelse."
Jeg kommer hjem.
"Egoisme…"
Hun ødelægger min tømmerflåde.
"…mod uselviskhed…"
Angie, du er der næsten!
"…og ønsket om at vinde mod ønsket om at stoppe."
Herre, giv mig styrke.
"Overlevelse i en gruppe forstørrer vores mørkeste træk.
Forræderi kan give personlig vinding,
mens troskab kan afsløre svagheder.
Vi har tendens til at omfavne de stærke
og bedrage de svage,
men kun fordi det tjener vores motiver.
Men i jagten på egne gevinster dannes bånd."
Jeg elsker jer.
"Holdkammerater bliver mindre hindrende og mere nødvendige."
Du kan godt.
"Vi er afhængige af hinanden
for følelsesmæssig sikkerhed og fysisk støtte.
Vores motiver forbliver egoistiske, men vejen til succes
involverer andres egenskaber og fællesskab.
Jeres rejse ender her.
I har overlevet resten.
Tillykke."
Sådan!
Den første, jeg ringer til, er min søster, for min søster
betalte, så jeg kunne komme, da jeg ikke havde penge nok.
Jeg elsker jer!
Og jeg tænkte på dig næsten hele tiden.
Vi gjorde det.
Vi gjorde dig vist lidt bange.
For fanden. Jeg gjorde det.
Jeg bad hele vejen, og jeg havde ikke klaret det uden.
Og jeg bad til Gud om at give os styrke til at fortsætte
og vise os den rette vej
og beskytte alle, på begge sider, begge hold, beskytte alle,
men give os et lille overtag, og her er vi så.
Jeg har aldrig haft nok til en pengekamp…
Ja, pengekamp!
…i mit liv.
Nej.
Jeg betaler al min gæld.
Jeg kan stifte familie.
Det er det bedste ved det. Derfor er jeg her.
-Jeg elsker jer. -Ja!
Det er vores lift hjem. Ja!
Gud, vi var så tæt på.
Se på mig.
Jeg er okay med det.
I det mindste kom vi frem. Ikke?
Jo.
Jeg ved, at penge ikke betyder noget,
men…
Gud.
Vi var de undertippede.
De undertippede skal vinde, ikke?
Det sker kun i film.
Det er det virkelige liv.
Jeg er bare forvirret.
Universet fortalte os, at vi var…
At vi kunne det her.
-Og… -Det var vores tid.
Ja.
Du kan spørge mig i dag,
du kan spørge i morgen…
…du kan spørge mig om 20 år.
Jeg vil altid sige, at jeg stadig ville vælge hende.
Jeg var ligeglad med checken, jeg ville bare have sejren.
Jeg ville bare være god nok.
Du er god nok.
Første gang i en helikopter.
Jeg har næsten ingen kræfter tilbage.
Det var den bedste oplevelse i mit liv
udover mine børns fødsler.
Man skal igennem så mange følelser.
Det er fedt. Hvem får sådan en mulighed?
Se, hvor vi er.
Tillykke, Charlie-drenge!
Tillykke, drenge.
Sådan!
Jeg vil altid vælge dig over pengene.
Tekster af: Martin Larsen