Я тут, щоб перемогти.
Ось і все.
Я тут, щоб перемогти.
Вітаємо у «Разом до кінця».
Я можу втратити пальці,
але аж ніяк не збираюся здаватися.
Змагання за виживання не схоже на інші.
Я б ніколи не поставив гроші вище за мораль і чесність.
Я піду, лише якщо мене змусять.
Я помру тут з голоду, якщо доведеться.
Є лише одне правило.
Гравець має бути в команді…
По життю я був вовком, який шукає зграю.
…щоб перемогти.
Я достатньо впевнена у своїх здібностях, щоб виграти цю гру чесно.
Тепер зовсім йому не довіряю.
Позбудьмося людей.
Ускладнимо їм життя.
Змусимо їх випустити ракету.
У таку гру я хочу зіграти.
Ти забираєш наші речі?
Я їх конфісковую.
Ти не можеш їх забрати. Ми прийдемо по них.
Ми граємо в гру.
Якби ми були вдома, твоя дупа вже викликала б швидку
і благала зупинитися.
-Біжи! -Уперед!
Коли мільйон доларів на кону,
чи будуть гравці грати чесно…
Ми чесно граємо.
-Я порядна людина. -…чи…
Гра без правил. Усе може піти під три чорти.
-…гратимуть жорстко… -Зриваються маски.
Сигнальна ракета!
-Я хочу грати чесно. -Я теж.
Прощавай, шахраю!
…щоб перемогти…
Я так змерзла.
…і розділити мільйон доларів?
-Чорт. -Добре, Ем. Штовхай!
Щоб перемогти, команді треба буде більше полювати…
-Один є. -…бути хитріше…
О боже.
…і мати кращу стратегію.
Ну ж бо!
Але перш за все,
їм потрібно…
Господи!
…бути разом до кінця.
16 ГРАВЦІВ
БАЙО
БРЕНДОН
БРІ
ДРЕЙК
ЛИШЕ ОДНЕ ПРАВИЛО
ДРЮ
ЕМІЛІ
ЕРІК
ДЖОЇ
ДЖОЗЕФ
ТРЕБА БУТИ В КОМАНДІ
ХУЛІО
МЕГАН
СЕММІ
ЩОБ ВИГРАТИ МІЛЬЙОН ДОЛАРІВ
ТІНА
ТОНЯ
ТРЕ
ЗАК
РАЗОМ ДО КІНЦЯ
ЗАТОКА МАЛЕНЬКОГО ДУНКАНА АЛЯСКА
Шістнадцять гравців приїхали до Аляски,
щоб зіграти в гру на виживання.
Я вже був на Алясці. Це може бути суворо.
Погода може змінитися будь-якої хвилини.
Скрізь хижаки.
Тут дика природа.
Особисто я ніколи не був на Алясці.
Я вперше лечу на Аляску, якщо чесно.
Гравці вирушають до ігрового поля
і отримують чіткі інструкції:
не розмовляти одне з одним, поки гра не почнеться.
Усе, що ти поки можеш, — скласти думку про інших,
хто найсильніший, хто найслабший.
Оцінюєш спорядження людей, намагаєшся зрозуміти, наскільки вони круті.
Ми невідомо куди прямуємо. Не хочу видатися слабким,
але всередині все тремтить.
Я собі подумав: «Це напряжно».
Усі гравці вносять у гру щось унікальне.
Я професійний звіролов і 90% свого життя я проводжу в горах.
За інших не скажу, не знаю.
Я буду грати чесно.
Нас не чіпають, ми не чіпаємо.
Я підіймалась на Еверест. Я була в Антарктиді.
Ці мої експедиції
коштували мені надзвичайно дорого.
Я знаю, що я тут виживу, бо я був безхатьком.
Життя в мене — самі втрати.
Мені довелося навчитися будувати з нуля.
Гадаю, мої навички й психічна стійкість
допоможуть мені пережити тут всіх.
Щодо команди, то я бачу себе лідером,
тим, хто дасть усьому лад.
Я цінний актив. Зараз у скруті, тож гроші мені потрібні.
Але поки що гра лише…
починається.
«Вітаємо в «Разом до кінця», грі з єдиним правилом —
щоб перемогти, потрібно бути в команді.
Вам необов'язково залишатися в команді, з якою ви починаєте.
За бажанням її можна змінити.
Ви завжди можете вийти з гри, випустивши в небо сигнальну ракету.
Якщо залишитесь без команди,
у вас буде день, щоб знайти іншу.
Не знайдете — випускаєте сигнальну ракету й виходите з гри.
Остання команда переможе.
Гравці-переможці розділять між собою порівну мільйон доларів.
Ті, кому дістанеться сокира…»
Що?
Забирайся.
Гаразд.
Нічого собі.
Чоловіки першими дісталися ящика, бо вони альфа-самці.
У таких справах так завжди.
«Ті, кому дістанеться сокира,
по черзі обиратимуть гравців для своєї команди.
Я в захваті.
Відібрати собі команду — то дуже круто.
Розкажіть, чому ти.
Я Дрейк. Я із Західного Техасу.
Я мисливець, рибалка й будівельник.
Гаразд.
-Хто хоче… -Я заберу хлопця з Техасу?
Добре.
Я одразу подумав, що техасець мені потрібний.
Він мені схожий на мою людину.
Я відчув зв'язок і зрозумів, що хочу його в команду.
-Хто ти? -Я Тоня.
Я не боюся роботи, не здаюся. Зі мною легко.
Я кримінальний адвокат.
Я досить легко виявляю брехню.
Не впевнений, що можу їй довіряти.
Хто ти?
Мене звати Бріанна.
Шість років в армії. Рибалка, полювання з луком.
Гадаю, взяти мисливця до своєї команди,
це моє першочергове завдання, бо я не полюю.
Підходиш.
Так.
Хто ти?
Я Брендон, Центральний Айдахо.
Був гідом з полювання, професійний звіролов із відзнаками.
Підходиш.
Я почав із Брендона, бо на човні…
-Радий зустрічі. -…він був спокійним.
Без рукавиць, без шапки. Не боявся дощу.
Сидів мокрий, а на нього взагалі не зважав.
Хлопець з Айдахо, як і я.
Я бачив його впевненість.
І звернув увагу на крутий ковбойський капелюх.
Цей хлопець про те життя.
Тому я лише його хотів обрати.
О боже.
Після цього
в мене вже не було стратегії.
Еспаньйолка?
Я Джо із Каренкро, що в Луїзіані.
Я механік, люблю дику природу. Маю велике серце.
Я надзвичайно відповідальний.
Я буду корисним для будь-якої команди.
Куртка KUIU.
Я Байо.
Я професійний мисливець і звіролов у Флориді.
Підходиш.
Хлопець з того краю.
Я Семмі. Понад десять років вдосконалюю свої навички виживання.
Підходиш.
-Радий зустрічі. Дрю. -Так.
-Кепка. -Привіт. Я Меган.
Я інженер. Я Макгайвер.
І я неймовірно позитивна людина.
Несіть свій позитив до нас.
От ми й найкращі друзі!
-Жовті рукавиці. -Тіна. Я люблю вишукувати їжу.
Я рибалка з дитинства.
Підходиш.
Я модель і я тут,
зламати стереотип, що ми тупі й нездібні.
Хлопець з краю.
Привіт. Мене звати Тре.
Веду кочовий спосіб життя.
Я корисний тим, що я лісівник, рибалка
й розуміюся на виживанні.
Лісівник мені потрібний.
Кого тепер вибирати?
Заберемо останнього?
Блін, правильно.
-Кого він хоче взяти? -Когось працьовитого.
Так, будь ласка. Дякую.
-Дівчина в синій куртці. -Я Емілі.
Маю професійну підготовку й можу розпізнати
понад два десятки рослин цієї місцевості.
Чудово. Іди до нас.
Добре.
-Шапка. -Мене звати Джої.
Працював на будівництві. Маю досвід риболовлі й виживання.
-Наш будівельник. -Ось так.
Так.
Буду четвертим номером.
Я роздивляюся навколо, бачу людей розбирають,
і неочікувано залишаюся лише я і ця стара леді, і я такий:
«Що?»
Я був найкращим спортсменом.
Я той хлопець, що треба.
Іди до нас.
Так!
Тепер треба показати себе. Усе гаразд.
Я маленька людина з великою силою і великим серцем.
Я просто покажу вам.
Не страшно, що я остання.
Ідіть до нас. Ми вам раді.
-Я знала, що так станеться. -Ідіть сюди.
-Дякую. -Переможниця.
Я знаю, хто я. Знаю, яка я людина.
І всі інші скоро дізнаються.
-Зробімо це! -Команда мрії.
Гравці розділилися на чотири команди.
Альфа.
ТАБІР «АЛЬФА»
Браво.
ТАБІР «БРАВО»
Чарлі.
ТАБІР «ЧАРЛІ»
Дельта.
ТАБІР «ДЕЛЬТА»
-Готові? -Так.
Я готова. Я готувалася.
Я готовий, відколи я тут.
-Сподіваюся, вам потрібні гроші. -Ще й як.
-Рушаймо в табір. -Так.
За кілька годин споночіє.
Команди вирушають на пошуки своїх таборів
на величезному ігровому полі.
Я дивився на воду й побачив там чайок, які їли.
-Завжди йди за птахами. -Ти в курсі.
Команди «Альфа» й «Браво». розділять один берег.
Інші дві команди, «Чарлі» й «Дельта», будуть навпроти них.
Їх розділяють крижані води Аляскинської затоки.
Кожна берегова лінія відрізняється своєю топографією, мікрокліматом
і небезпекою, яку може становити її природа.
На острові Купреянова багато ведмедів,
але саме ця затока відома своєю великою популяцією вовків.
Тут можна піднятися й он туди.
Щоб стати табором і вижити,
команди отримали обмежену кількість запасів…
Що ж, до роботи.
…і серед іншого…
Почнімо.
…лук і вісім стріл до нього…
-…ніж… -Гарний, гострий.
-…кремінь… -Так, це добре.
…два брезентові тенти…
…ліхтарик…
-Гарні батарейки? -Так.
-…біноклі… -Трохи оптики.
-…паракорд… -Мотузка.
…каструльку…
Ось про це я і кажу.
-Лише дві. -…дві вовняні ковдри…
Господи.
-Що? -…дві бляшанки води…
Ні, цього ми не хочемо.
…сигнальний пістолет…
-Нам він не потрібний. -Так.
…на випадок якщо гравець вирішить вийти з гри.
-Викинемо його в океан? -З припливом.
Такий план.
«Альфа»…
Треба знайти рівне місце.
…має знайти місце для табору,
щоб облаштувати собі пристановище.
Гаразд, люди.
Це наш простір.
Приплив починається. Швидше вирішуймо.
Так.
Цей острів — єдине пласке місце. Але є ризик застрягнути там на пів дня.
А застрягнути на острові — не найкраща ідея.
-Тож… -Сухопутний міст он там.
Так, він є, але вкриється водою вже за годину.
-Так. -То…
Надто ризиковано.
Будемо тут рибалити. Чудове каміння.
-Так, авжеж. -Точно.
-Ходімо перевіримо. -Це земля.
Я заточений на максимально кращий результат.
Я завжди був лідером і завжди буду брати на себе роль лідера.
Я був професійним бійцем ММА.
Я знаю, що таке конкурентоспроможність.
Вечеря.
Он там.
Може, нам пощастить.
Я скоріше вб'ю оленя.
Я розуміюся на всьому, що стосується природи,
але полювання — моя сильна сторона.
Коли треба буде діяти,
Я зроблю так, щоб моя команда не голодувала.
Ось так.
Бережіть ноги й щиколотки.
Залишилося знайти пласке місце.
Цікаво, чи там хтось живе.
Тут досить затишно. Але погляньте вгору.
Хоча б побачимо сонце, якщо воно буде.
Так.
Лишаємось тут. Рівного місця тут немає.
Туди не можна?
-Ні… -Те дерево?
Ні, лишаємось тут. Так.
Гаразд.
Зак точно альфа-самець.
Гадаю, він справді вважає себе лідером, бо в нього сокира,
і це в нього в голові й нікуди воно не дінеться.
Потрібен вогонь і пристановище. Це першорядне завдання.
Гаразд.
Заку випало вибирати людей в команду,
але для того, щоб бути лідером,
мало першим схопити сокиру.
Тримай сокиру. Бережи спину.
Але я готовий дати так званому лідеру команди шанс.
Яким будемо робити укриття?
Вбити по дві з двох боків
і зробити навіс, на сьогодні на землі.
Потім удосконалимо.
Непогано виходить, друже.
Скидається на табір «Альфа».
На цьому ж південному березі затоки,
вісімсот метрів на захід від Альфи, розмістилася команда «Браво».
Треба знайти гарне рівне місце для табору.
А час біжить, сонце продовжує сідати.
Захід сонця цими днями десь о 6:15.
Щодня сонця на п'ять хвилин менше.
-П'ять хвилин? -Так.
Вони вважають, що знайшли потрібне місце для табору на кручі.
Ось тут непогано.
Так, це місце підійде.
Не знаю. Що скажете?
Вода стікає вниз.
-Можна почати тут. -Прибрати тут усе це.
Чи лишимо для ізоляції.
Чудово. Ви звідки?
-Я з Техасу. -Не може бути.
-Звідки? -Так.
Біля Шайнеру, де варять пиво.
-Я із Західного Техасу, Мідленд. -Круто.
Думка про те, що двоє техасців
виграють це змагання, дуже тішить.
Техаські хлопці, га?
Так, техаські хлопці.
Гадаю, ми з Дрю швидко станемо друзями.
Може, тому що ми з Техасу.
У нас найсильніша команда. Я серйозно.
Люди з Техасу, як правило, трохи різкіші й відвертіші.
Гадаю, тому ми так легко зійшлися.
Люди з багатьох інших штатів цього не розуміють.
-Яке зробимо укриття? -Схожим на укриття?
Зовсім скоро стемніє.
Можемо сьогодні зробити основу,
-а потім будемо покращувати. -Можемо зробити зруб.
-Можна…
-Курінь? -У формі куреня.
Може, то не сьогодні.
Я звісно хочу показати,
яка я обізнана і яким широким спектром навичок можу бути корисна
у питаннях бушкрафту й виживання.
Я вивчала це в школі, закінчувала курси, проводила походи.
Це частина моєї кар'єри.
Можемо зробити щось на кшталт вігвама.
Якщо вігвам, то я невпевнена,
чи вистачить нам місця.
Те, що стосується власного простору,
на цьому я буду наполягати.
Гадаю, для цих умов найкращий варіант — то халабуда.
Можна зробити вогнище по центру, дим ітиме вгору й назовні.
Гаразд. Я хочу спробувати.
Я почну рубати дерева.
Круто.
Я дуже стримана людина.
Я багато навичок виживання здобув самотужки.
Тому я не звик до компанії.
-Готовий кидати? -Ага.
Гаразд. Один, два, три.
Гадаю, моє завдання — пристосуватися до цього.
Ідеально, друже.
-Гарна пір'яна паличка. -Не так то воно й легко.
Коли треба виживати, особливо в групі,
-найскладніший день — перший. -Так.
Усе налагодиться. Укриття облаштується.
-Зробимо туалет. -…у зоні.
Туалет буде.
Треба під обидва.
-Під обидва? -Треба обмотати чотири рази.
-Гаразд. -Це ти членом думала.
-Членом? -Увімкни член, Джиммі.
Дрю і Дрейк, вони хлопці.
Вони поводяться трохи імпульсивно й навіть не по-дорослому.
-Це Спарта. -Так його.
Вони такі собі братки.
Боже, судома в промежині.
Боляче старим горіхам?
Це…
Це нічого.
-Мене зараз знудить. -Зараз знудить.
Просто я ніколи не тусувалася з братками. Це для мене новий досвід.
Раз, два, три.
Гаразд. Дрейку, добре тримаєш?
-У мене тут норм. -Я цей пересуну. Чекайте.
Гаразд. Тримайте.
Який на цей бік переставляти?
-Гарно. -Так, брате.
-Так, брате.
Так, брате.
Здається, я наклав у штани.
Дуже смішно.
Через затоку на північ
Команда «Дельта» знайшла ідеальне місце для табору.
Боже, тут неймовірно.
Тут усюди пахне грибами.
-Обожнюю гриби. -Так, гарно.
Неймовірно.
Я працюю шеф-кухарем уже 10 років.
Я розбираюся в їжі.
Це жовті лисички он там, до речі.
Вони гарні.
Я вчився у дуже старій школі на Середньому Заході.
З дідусем ми ходили в ліс.
Вистежували оленів.
Погляньте туди.
Олень помітив.
Він навчив нас розбиратися в грибах. Що можна їсти,
а що не можна.
-Потрібне хороше рівне місце. -Так.
Гадаю, вігвам чудово підійшов би.
Занурюємося і я думаю, я буду справжнім лідером.
Я не проти бути альфа-самцем у зграї.
Це місце непогане.
Так. Досить рівно, гарно й чисто.
Гарно й чисто.
-Але… -Гарне покриття усюди.
Здається, ми вдома.
-Дім, милий дім. -Дім, милий дім.
-Треба починати облаштовуватися. -Мені подобається.
Гаразд, подивимось…
Трохи праворуч виводь. Праворуч.
Допомогти?
-Мабуть, дякую. -Прошу.
Я не сподівався ставати лідером.
Думав, просто підійду подивлюся.
-Гей, Тіно. -Що?
Забереш цей гриб? Бо його хтось розчавить.
Так.
Ерік взяв на себе роль лідера.
Я стала його маленькою помічницею.
Ось.
Їжовик жовтуватий.
-Їжачок. Поклади його до інших. -Гаразд.
Я не бачу себе лідером, тому я не проти віддати йому цю роль.
Тепер вогонь.
-Гаразд. -Тут сухого вистачить для вогню.
Добре.
Хлопці себе теж не шкодують.
Так.
Так. На захід.
Ось і все. Упорались.
-Як раз збирався… -Залишайте то вже на завтра.
Прибережіть сили.
Це останнє добре вогняне дерево.
Завтра ще таких знайдемо.
Ерік намагається приміряти на себе роль лідера.
Як скажете, сер.
Але я одинак. У мене босів ніколи не було.
Тому я не завжди слухаю, коли мені кажуть, що робити краще.
Пройдуся туди вище, може там ще є деревина.
Підеш туди?
Так, хай йому грець.
Так.
Потенціал для конфліктів між нами звісно є.
Не знаю, куди ми йдемо.
ТАБІР «ДЕЛЬТА»
Відчуття, як у щасливій сім'ї.
Це щаслива сім'я.
На цьому ж березі команда-сусід «Чарлі»…
Гарний вибір, Хуліо.
…вирішила облаштуватися на висоті.
-Тут, мабуть, найкраще місце. -Так. Безперечно.
Так.
Командна робота.
-І ніхто не побився. Дивовижно. -Так.
Не посперечаєшся.
Мені подобається, що ми спілкуємось.
-Ділимося ідеями. -Так.
Лідера тут немає. Ми всі лідери.
-Згодна. -Ми не двометрові
альфа-самці із Західного Техасу в камуфляжі.
Але в нас багато корисних якостей.
-Тому спілкуймося. -І так ми виграємо.
Якщо вас щось дратує, не мовчіть.
Бо якщо триматимемося одне одного,
збережемо цю позитивну енергію
-і усмішки. -Так.
-Ліки навпаки. -Добре.
Можете позбирати щось сухе для багаття,
-ми почнемо робити укриття. -Конструкція…
Мені здається підійде у формі куреня.
-Болиголов… -Курінь — гарна ідея, якщо вдасться.
Треба розчистити майданчик. Підготувати палиці.
Гілки болиголова чудово підійдуть для будування ліжок.
Останні ідеї…
Я встаю в туалет, тож буду враховувати.
Це кедр? Як гадаєте?
-Понюхай. -У нас лише чотири години.
-Часу в обмаль. -Що ж, до роботи.
Укриття.
Тут найрівніше місце, спатимемо тут.
Я служила в армії шість років. Там чітко зрозуміло, хто лідер.
Є структура.
-Чим підв'язуватимеш? -Що?
То ви хочете поставити його сюди? Чи сюди?
Я думав, у тебе ніж. Вибач.
Очевидно, що в таборі «Чарлі» такого немає.
Може, спочатку на це подивимось?
-Так. -Добре.
Непогано.
Можемо прив'язати там вище.
-Так. -Він у нас складений.
-Так. -Поки що.
-Добре. -Поки не зробимо щось більше.
Гадаю, я стану лідером, нехай в мене
й не такий великий життєвий досвід.
Я біля тебе залишила палицю.
-Можеш подати? -Гаразд. Зараз.
Бо якщо немає лідера, немає шансів на перемогу.
-Використаємо паракорд? -Так.
Витягнемо це.
Тоді ця виїмка буде з іншого боку.
Я просто впевнена,
що Брі уявляє себе лідером і хоче бути лідером.
Треба з цього боку дивитися. Щоб кілок, не сюди…
Так. Паракорд ось так пройде.
-Так. -Але…
Я кажу, якщо її розвернути сюди,
буде тримати краще, ніж коли розвернута туди, куди тягне.
У цьому є сенс?
Ні.
Стільки контролю на кожному кроці.
Де та сокира?
-Я її не брав. -Знайдемо.
Складаймо все в одному місці.
Не лишайте, будь ласка, речі, де заманеться.
Але в нашій команді
усе вирішується за круглим столом і після обговорення.
Скоро сонце сяде.
Ви мене чуєте?
-У нас три години. -Почули. Так.
Гаразд.
Розведемо багаття, поки не стемніло?
Зі стрімким наближенням ночі
розведення багаття перетворюється на перегони.
Треба назбирати дрова.
Але цей темпераментний ліс…
Треба швидко.
…повен несподіваних перешкод.
Боже, воно таке вогке.
ТАБІР «АЛЬФА»
От такі не дуже сухі палички. Оце все, що вдалося знайти.
Це ми швидко.
Круто.
Базових навичок розведення багаття…
Трохи диму вже є.
…недостатньо, щоб розв'язати цю вогку задачу.
****, на секунду…
-Хіба не тут йому місце? -Але вогонь підіймається вгору.
Вибач, Меган, ти не встигнеш його перенести.
Його задує одразу.
Я мільйон разів так робила. Хочеш покласти туди?
-Добре. -Зробімо по-твоєму.
ТАБІР «АЛЬФА»
Стінка тут.
Я почав тягати каміння для вогнища.
Як гадаєте, в інших уже є вогонь?
Я диму не бачу.
Я знав, що це буде складно.
Гаразд.
Бачиш? Буде ще.
Ми всі працювали біля вогню.
Деякий час то робив Тре.
Якийсь час займе, але вийде.
Я дуже довго намагалася.
Нічого не виходить.
Байо єдиний, хто не зупинявся.
Не здавався.
Так.
Не тухни.
-Так! -Потроху.
Ходімо!
Лише поглянь на це.
Почуваюся…
На мільйон?
Почуваюся на мільйон баксів.
Правильно!
Чудове видовище.
Команда «Альфа» святкує.
Вони першими розвели багаття.
-Тим часом команда «Браво»… -Горілим пахне.
…ідея Дрю використати для цього каструлю…
Ось так.
Так. Виходить.
…спрацювала.
-Так. У нас є вогонь. -Крутезно!
Молодці.
Тут сиро, холодно й дуже важко.
Ніхто не сидить без діла. Усе чудово.
Круто виходить.
Ось так.
На іншому березі затоки,
в командах «Чарлі» й «Дельта» процес триває.
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Боже, ніяк не виходить.
Підтримуй.
Тухне. Трясця!
Я робитиму вам стружку.
Команда «Дельта» використала тонко нарізану деревну стружку
й це спрацювало.
-Ідея була гарна. -Ідея фантастична.
Перший день і я мушу визнати, у нас крута команда.
На мене раптово звалилася роль лідера, і я цьому радий.
Я добре попрацював над пристановищем,
викладався заради багаття.
Ми переможемо.
Приємно бачити вогонь.
Він гарний.
Коли температура падає,
і холодне вологе повітря котиться із затоки,
розвести багаття стає ще складніше.
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Це морально вбиває, еге ж?
Так.
У команди «Чарлі» немає джерела тепла, щоб зігрітися.
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Це дуже, дуже незручно.
Так холодно.
Так. Це мене виснажує.
Я так змерзла, що вже хочу додому.
-Емілі, тримай зимову куртку. -Зігрійся.
Ближче до вогнища.
Мене непокоїть, що Емілі через холод уже додому хоче.
Нехай трохи накопичиться.
Дякую, хлопці. Вибачте.
-Ми команда. -Не проси вибачення.
-Ми ж один за одного. -Дякую.
Трясця.
Земля холодна.
Це Аляска. У нас є вогонь і пристановище.
Майже склали головоломку.
Я вами пишаюся.
ТАБІР «АЛЬФА» ЗАК, БАЙО, ТОНЯ, ТРЕ
Це вовк.
-Ой. -І не один.
Я трохи хвилююся через ведмедів.
Ведмеді.
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Господи, як же ж холодно. Як холодно.
Що ж, люди, сподіваюся, завтра в нас уже буде вогонь.
ДЕНЬ 2 — ХМАРНО 7:25 — 9°С
Перша ніч пройшла.
Перша ніч.
Ніхто не хотів зізнаватися, що змерз,
але ми змерзли.
У нас багато роботи.
Назбирати дров.
А я знайду для нас поживної їжі.
-Вогонь. -Я готова до білки.
-Учора багато обіймалися. -Скиглили.
Трохи скиглили.
Перша ніч у таборі «Чарлі» була холодною, м'яко кажучи.
Наше укриття нагадувало аеротрубу й не було вогню.
-Зараз пріоритет — вогонь. -Сьогодні.
-Так, розвести багаття.
-Так. -До роботи.
Добре.
-Перша ніч — найскладніша. -Чуваче, було так холодно.
Я зберу матеріал для покрівлі.
Сьогодні це дуже важливо.
Дуже скоро почуватиметеся як удома.
Я прокидався і дивився на той вогонь.
Довелось дмухати, щоб він заграв.
Перша ніч пройшла нормально. Скаржилися, що змерзли.
Мені трохи прохолодно. Це ще навіть не холод.
Дедалі ставатиме все гірше й гірше.
Із зайвих шести кілограмів два за цю ніч я втратила.
Білка. Там білка.
-Зможемо зібрати лук швиденько? -Так, авжеж.
Я почекаю, поки ти закінчиш, бо я його ніколи не збирала.
Розпочався другий день і що ми маємо:
я вибрав мисливця-лучника, бо людина такою представилась.
Білка ще досі там бігає. Вибач, вона не дає мені спокою.
-Уполюєш її? -Так.
Зможемо зловити білку руками? Вийде?
Чому не пристрелити?
Це важко. Вона дуже маленька.
Спочатку вона рішуче наполягала, що полює з лука.
Добре, що ти можеш його налаштувати. Я ніколи цього не робила.
Не знала, як натягувати тятиву.
Я не вмію натягувати тятиву,
але я не розказую, що я теж полюю з лука.
Гаразд, ось тятива.
У тебе вийде.
Гаразд.
Це налокітник?
-Так. -Добре.
Не можу відвести погляд від вогню. Вогонь є,
є пристановище.
Уже непогано.
Тепер із вогнем і пристановищем
команда «Дельта» спрямувала увагу на інші потреби.
-Ще б води, було б нам щастя. -Так.
Було б щастя.
Питна вода закінчується
і їм треба знайти джерело прісної води.
-Ми підемо шукати воду. -Їй потрібно в чомусь нести.
-Візьмете каструлю? -Чи може банку.
І каструлю, і банку.
Так, бери банку.
Ти й сумку будеш брати?
-Я готовий. -Ходімо.
Нумо перевіримо.
Поглянь.
-Олень. -Самець.
Великий.
Дивись, які свіжі.
Може, краще помовчати.
Тварина попереду, тож…
Вони завжди поряд із прісною водою.
Погнали.
Якщо далеко відійду, кричи. Я обираю шлях найменшого опору.
Я щось чую.
Я чую.
Так. Ходімо, наповнимо наші чашки й каструлі.
Мені знову жарко.
Живемо, щоб пітніти. Отаке наше життя.
Я надто гарячий для цього світу.
Надто гарячий.
Він надто гарячий.
Слідопит.
Чому ти називаєш мене Слідопитом?
Бо так відчуваю.
Тобі лічить.
О, Джозеф.
Мені подобається Джозеф.
Він добрий хлопчина.
Він хоче працювати.
Гадаю, він буде дуже корисним для команди.
Слідопите, поглянь.
Оба на! У нас є вода.
-Знайшов воду? -Так.
Після чотирьох годин пошуків
Джозеф і Брендон нарешті знайшли джерело прісної води.
Але це понад два кілометри від їхнього табору.
Це означає, що для поповнення запасу, їм щоразу
доведеться витрачати годину на те, щоб її принести.
Повертаємось?
Скоро вже сонце сяде.
Далеченька прогулянка.
Коли з основними ресурсами: вогнем, водою і сховищем — вирішили,
команда «Альфа» почала цікавитися місцем знаходження сусідів.
-Гаразд. Ходімо. -Подивимось.
Нас четверо й ми згуртовані. Але…
У такій грі
виживання не єдине, про що треба думати. Є ще інші команди.
Покажіться.
Вони ховаються в кущах, бо бояться?
Он, я бачу двох хлопців.
-Бляха. Прямо тобі в обличчя. -Прямо по лицю.
Вибач.
Це ж треба.
-Це хтось на пляжі? -Так.
Має бути ще двоє.
Якщо не вибули.
-Я їх бачу. -Де вони?
Прямо навпроти мене.
Як справи?
-Це «Альфа». -Це вони.
Точно.
Усі четверо.
Так, ніхто ж не стріляв.
Вони знають про наші успіхи. Вогонь видно.
Чи вірю я в нашу перемогу?
Однозначно.
Але це гра.
Треба позбутися кількох гравців.
Я хочу сходити до «Браво».
-Треба грати розумно. -Так.
Я не боюся щось порушити.
Треба піти туди із їжею, наче ми щойно вийшли з МакДональдза.
Так.
Ми «Альфа».
Ми пануємо на Алясці.
Треба їхати до «Браво».
Повертаймося.
Я їх уже чую.
Я ледь повзу.
Як пройшло?
Не хочу поспішати.
Ми знайшли багато води.
-Я, як побитий собака. -Так.
Ще й пити хочу.
Скажіть мені, ми банку брали з собою?
Так.
Я так і знав.
Напевно, біля води.
Коли я все витяг, щоб набрати воду.
Наступного разу заберемо її.
-Упевнений, що вона там. -Я її не бачив.
Мені було важко, не брехатиму.
Спатимемо без задніх ніг.
Я засмучений.
-Через банку. Я не мовчатиму. -Добре.
Зараз.
Перепрошую за грубість.
Чорт забирай, ви загубили бляшанку.
-Так… -Нам всім доведеться
-пити з однієї. -Вона там.
-Це від трьох до десяти хвилин… -За тим пагорбом.
-Ходімо заберемо. -Ні.
-Я не піду. -Я не піду.
Я радий, що ви знайшли воду,
але, чорт забирай.
Чорт забирай.
Так.
Іноді так буває.
Так, я знаю.
Жертвуєш одним заради іншого.
Я помічаю, що наш шеф-кухар Ерік,
він обізнаний і міг би бути лідером. Але я знаю напевно,
коли ти вихований і говориш до людей з повагою,
робиться набагато більше, ніж коли волати й звинувачувати.
Тому він мені не подобається.
Він вередує.
Мене це починає дратувати.
Зараз я нічого не можу.
Я теж. Я все.
І я все.
Трясця. Знову кудись поклав ліхтарик.
ДЕНЬ 3 — ДОЩ 8:40 — 4°С
Минула ніч була найбільш холодною.
Принаймні всередині не сиро.
Уже досить довго ллє дощ безперестанку, тому справді холодно.
Є.
Схоже, ми сьогодні з м'ясом.
Зваримо. Поживних речовин отримаємо більше.
Смакота.
-Боже. -У нас білка.
У нас білка.
ДЕНЬ 4 — ВІТРЯНО 15:25 — 4ºС
Я не очікувала, що за вогонь
ми будемо боротися і на четвертий день.
Ну ж бо, гори.
Знаєш, а я трохи відпочину.
Саме розчарування.
Наша команда стільки говорить про те, що ми маємо робити,
а до діла не доходить.
І по-моєму, це реально обмежує.
На іншому березі затоки «Браво» ловить молюсків.
-Великий. -Цей якийсь огидний.
Їх тут багато, але це ризиковано, через токсини в воді.
-На смак, як устриці. -Так, смачні.
Тим часом «Альфа» задовольняється слимаками…
Трохи соковитий.
…поки чекають, коли полювання Зака принесе плоди,
у вигляді більш безпечного білка.
Прокляття.
Я злюся на себе, що досі не вбив жодної білки.
Я не хочу підвести команду. Мене це лякає, чесно.
Обійду перевірю пастки на зворотному шляху в табір.
ДЕНЬ 5 — ДОЩ 11:24 — 5ºС
ТАБІР «АЛЬФА» ЗАК, БАЙО, ТОНЯ, ТРЕ
Що ти робиш?
Нам потрібна ложка.
Так.
-Нам потрібний білок. -Так. Хороший білок нам потрібний.
Мені він зараз потрібний.
Зак, професійний мисливець з лука.
Скільки він розказував:
«Я того вбивав і цього вбивав.
І такий я крутий зі своїм луком і стрілами».
І він ходив полювати…
Чорт забирай.
…і нічого не приносив.
-Так. -Хочеться чогось не рослинного.
Усі голодні. Усі хочуть їсти.
Тому сьогодні на полювання іду я.
Я звіролов. Я не вмію стріляти з лука.
Це не моя тема.
Але довелося.
Ось.
Гаразд.
-Як успіхи з пастками? -Потроху.
Як вогонь?
Добре.
Щось уполював?
-Так, чуваче. -Погляньте на це!
Для мене то був шок,
він ніколи не стріляв у білок, тим більше з лука.
Він казав мені.
Ніхто не втече від звіролова Байо.
Упевнений, він радів, що вполював її раніше за мене.
Але будь-кому може пощастити.
Ми будемо їсти червоне м'ясо, і я в захваті від цього.
Байо. Підійди.
Дай скуштую.
Боже, яке воно гарне.
-Краса. -Тримай, друже.
Боже мій.
Хто тут справжній мисливець?
Хто тут крутий?
Не ти, друже.
Звіролов Байо.
Чорт!
На смак, як темне м'ясо курки.
-Смачно. -Дуже смачно.
Дякую, всесвіт. Дякую, Байо.
ДЕНЬ 6 — ДОЩ 7:21 — 5ºС
Нам потрібна ложка.
Гаразд.
Коли приплив спаде, може, сходимо до «Браво»?
Я лишуся.
-То… -Мені скажете?
Хочеш піти до «Браво»?
Хтось має стежити за вогнем.
Так, хтось має залишитися.
-Гаразд. -Ніколи не знаєш.
Ви всі біжите до «Браво»,
а там якийсь гад крадеться до вас ззаду.
Вони такі: «Усі сюди. Ходімо скоріше їх пограбуймо».
Подивимось, який у них табір.
-Так. -Хочу подивитися, як там у них.
Я хочу поговорити про підхід. Вони на нашому березі…
Дружній?
Так. Іти туди, як друзі. Бути привітними.
Гадаєш, вони будуть до нас добрі?
Так.
До цього моменту, я не поспішав із висновками щодо Зака.
Він дуже старається
але це гра.
Ви повинні в неї включитися.
Час починати грати по-своєму.
Мені подобається ідея альянсу.
Якщо вони мають вигляд сильних,
я б краще був в альянсі з сильною командою.
Наразі у нас немає союзника,
який би допоміг, чи якому ми допомагали б.
Альянс — це можливість знайти більше їжі
і довше протриматись у цій грі.
Я від цього спання на землі, як побитий.
Добре.
Відчуття, що ми працюємо на повну силу.
Так важко, бо калорій мало.
Нам потрібна їжа.
Я принесу води.
Гаразд.
У тебе тут сім маленьких грибочків, Семмі.
-Серйозно? -Так.
Вітаю.
-Люди, привіт. -Як справи?
У «Альфи» все добре.
Тож, чесно кажучи…
я думаю інакше.
-Вітаю. -Як справи, хлопці?
-Що таке? -Як ваші справи? Теж збираєте їжу?
Ні. Принесли вам дарунки.
Сніданок.
-Справді? -Голова білки й гриби.
-Ого. Ти вбив білку? -Байо.
Ви були…
Як тобі то вдалося?
-Чудово. -Убив із лука.
-Покажіть. -У нас два лучники.
Круто. Дивись.
-Проваріть їх подовше. -Красно вам дякую.
Не знаю, що це за гриби.
Учора нагодував ними всіх, а сьогодні вже сам поїв.
-З ними все гаразд? Круто. -Там купа грибів.
-Гей, ти Хуліо? -У голові є жир.
Ні, це Байо.
-Буде смачно. -Це Байо?
-Так. -О, вибач.
Господи.
-Ви лише за цим прийшли? -Так.
-Заціни наш дім. -Ласкаво просимо.
Забираєш наші речі?
Вони конфісковані.
Частина гри.
Так.
Гей.
То де…
Він забрав наші бляшанки й каструлю.
Я їх конфіскував.
Конфіскував.
Господи.
Ти не можеш. Ми прийдемо по них.
Їдьмо звідси.
Дрейку! Підіймайся сюди! Байо краде наші речі!
-Викусіть. -Я тебе вкушу.
-Іду! -Ти дістанеш своє!
Я до такого не готовий.
У нас не було такого в планах.
Ти **** йолоп.
Переклад субтитрів: Олена Гердова