DEN 8 – JASNO 15:40 – 2 STUPNĚ NAD NULOU
Máme tu osmý den soutěže.
TÁBOR ALFA
Tým Alfa už o jednoho hráče přišel.
A teď…
mu kvůli zranění hrozí ztráta dalšího.
Hrozně mě bolí v kříži.
Hned po tom pádu mi bylo jasný, že je zle.
- Pomoz mi vstát. - Jo.
Opatrně.
- Pomalu. - Sakra.
Mám to celý ztuhlý.
Jen jsem nevěděl, jak moc.
Bože, proč?
Když jsem se pokusil vstát,
došlo mi, že se naplnily moje nejhorší obavy.
Víc a víc to tuhne.
Cítím, jak to tuhne. Mám z toho křeče po celých zádech.
To je zlý.
Ach jo.
Je to chlap jak hora a profesionální bojovník.
Je zvyklej schytávat kopy, rány a padat.
Když řekne, že má nesnesitelný bolesti a nemůže se hýbat,
víte, že je sakra zle.
Dál po břehu se Bri krátí čas na připojení k novému týmu…
Musíme to probrat rychle, protože jestli má Bri jít do Alfy,
nesmíme ji zbytečně zdržovat.
…a její osud leží v rukou týmu Bravo.
Já v tom mám jasno.
Nevím, jak vy, ale já pátýho člena nechci.
Taky v tom mám jasno. Jen…
Fakt ty peníze potřebuju
a nechce se mi dělit v pěti.
Ale vypadá odhodlaně a zkušeně.
Sama se vydala na cestu.
- To je obdivuhodný. - No…
Asi se shodneme, že pátýho nechceme.
Mluvím za nás všechny.
Je to oříšek.
Zvlášť když jde o tak zkušenýho člověka…
- Čím víc lidí… - Ve čtyřech nám to klape.
…tím vyšší šance, že se z někoho stane balast.
- Jo. - Jsem upřímnej.
To je fér. Chci naprostou upřímnost.
Proto jsem taky řekla, co si myslím.
Podle mě by bylo fajn mít v týmu další holku.
Je to pro mě těžký.
Chlapi jsou v přesile a já za nima zaostávám.
Emily, teď rozhodně nechceme pátýho.
Občas mi přijde,
že ostatní berou moje názory na lehkou váhu.
Ale kdyby ji přijala Alfa,
mohla bys za nima chodit na tři dny v týdnu.
- Abyste si pokecaly. - Jo, jasně.
Ale… doufala jsem, že si to rozmyslí.
Blíží se příliv.
Slunce zapadá.
Cesta k Alfě bude náročná.
- Možná ji přivítají. - Doufám, že jo.
- Ale za mě je to… - Co když ne?
- Jo. - Kdyby ne…
Jsem strašně nervózní.
Hej, Bri?
15 HRÁČŮ
TÝM ALFA
TÝM ALFA – VYLOUČEN
TÝM ALFA
JEDINÉ PRAVIDLO
TÝM BRAVO
HRÁČI MUSÍ BÝT V TÝMU
TÝM CHARLIE
ABY VYHRÁLI MILION DOLARŮ
TÝM DELTA
Hej, Bri?
ZBÝVAJÍCÍ ČAS DO VYLOUČENÍ
- Ahoj. - Takže…
Máš náš respekt. Líbíš se mi od prvního dne.
I když jsme spolu nemohli na lodi mluvit.
- Ale věděl jsem, že se mi líbíš. - Dík.
Určitě bys byla pro tým přínosem.
Všichni bychom tě rádi přijali.
Emily by ocenila další ženu v týmu.
Jo.
Ale…
Ale kolektivně jsme se rozhodli, že dalšího člena nechceme.
- Válíme tu ve čtyřech. - Naprosto to chápu.
Než jsi přišla, zrovna jsme říkali, že rozhodně nechceme pátýho.
Já říkala opak.
Já říkala, že by bylo fajn mít tu další holku.
Ale moje názory tady nikdo nebere v potaz.
Kluci z týmu Bravo jasně řekli, že pátého člena nechtějí.
Emily se mě snažila protlačit.
Ale
věděla jsem, že názor jednoho člena mě do týmu nedostane.
Protože se blíží příliv a vy jste rozhodli…
- Za přílivu je do Alfy strašná cesta. - To jo.
Skrz les to moc nejde.
- Jo. - Slunce zapadne.
Mohla by tu přespat?
- Beze všeho. - Bez problému.
Dáme jí šanci, aby si mohla promluvit s Alfou.
Jo. Máš za sebou dlouhou cestu. Rádi tě nakrmíme a napojíme.
- Díky. Vážím si toho. - Takže… Jo.
Okamžitě mi spadl kámen ze srdce.
Od Emily bylo hezký, že nadhodila možnost noclehu.
Nevěděla jsem, jestli bych našla úkryt a dokázala přečkat noc.
- Vážím si toho. - Bude mi potěšením.
- Přespávačka. - Těším se.
Ty jsou vždycky fajn.
Tohle mi setrvání v soutěži nezajistí,
ale po opuštění týmu mám jen 24 hodin na nalezení nového.
- Když se vydáš takhle kolem… - Jasně.
Tamhle je vidět… To je tábor Alfa.
Čas běží
a já jsem nervózní, jak to zítra ráno dopadne.
Mám strach, že Alfa řekne: „Klape nám to ve třech.
Promiň.“
- Myslím, že tě přiberou. - Doufám.
- Chci si tě nechat. - Můžeš jít taky.
- Já myslela, že se obejmeme. - Jo.
- Panebože. Já taky. - Jsem ráda, že jsme se poznaly.
To byla světlice.
Alfa vystřelila světlici.
- Jo. - Světlice!
- Světlice. - Tam.
- Počkat, kde? - Jdeme!
Spravedlnost!
- Tys viděl světlici? - Jo. Nevím, kdo ji vystřelil.
- Sakra. - Vystřelili.
- To byla světlice. Slyšel jsem ji. - Šla od Alfy.
Chci ten ohňostroj vidět.
Kdo to byl?
Myslím, že Alfa.
Světlice z Alfy?
Myslím, že šla do Alfy, kámo.
Byla to Bri?
Nebyla by to karma, kdyby ji odmítli a musela skončit?
Jo. Namasté, holka.
Určitě šla do Alfy. Ti jsou jen tři.
- Do 24 hodin se musí upíchnout. - Najít si jinej tým.
Odkud to přišlo?
Slyšel jsem to odsud.
Panenko skákavá.
Kdo byl v Alfě?
Zachu. Zdravotníci jsou tady.
Odvezou tě odsud.
Jo.
Zachu, pomůžu ti, ale musíme tě odsud dostat.
- Provedu. - Rozumím. Pozorujte ho.
Jedna věc je, když se člověk rozhodne odejít dobrovolně.
Zklamal jsem vás.
Ale když vás k tomu donutí zranění,
je to mnohem větší zklamání,
než když máte možnost o tom rozhodnout sami.
Zdraví je důležitější než hra. O tom žádná.
Postarej se o ženu a děti.
Jo, ty taky zklamu.
Musím své ženě říct,
že jsem byl bez ní a dětí zbytečně.
Vracím se s prázdnou.
Zklamal jsem tým
svou zbrklostí.
Přežít tady je těžký, i když jsou všichni zdraví.
Kdybych zůstal
a museli se o mě starat, jen bych jim škodil.
Ve dvou to budou mít hodně těžký.
Ale pořád svýmu týmu věřím. Doufám a modlím se, aby to zvládli.
Tomu říkám zvrat.
Hůř už si to načasovat nemohli. Nechci do dvoučlennýho týmu.
Tak to mám.
Mám jít prosit Alfu, aby mě přijali.
Ale ti mezitím vystřelili světlici.
Tým má tak jen dva hráče.
To určitě zvyšuje šanci, že mě přijmou. Ale taky to znamená, že nejsou silný tým.
A to mě dost děsí.
Vím jen, že nás zbývá 14.
- Že bychom měli šanci? - Jo!
Pojď mi, holka!
- Teda. - Tam se slaví.
- To musí být Charlie. - Páni.
Myslí, žes to byla ty?
- V Alfě padají jako mouchy. - Jo, to jo.
Nevím, jestli můžeme.
Charlie se raduje, takže ti asi nestrádají.
Nelíbí se mi, že se radujou z cizího neštěstí.
Válka začíná.
Když jsem slyšel to radostný výskání, došlo mi,
že ne všichni přišli hrát slušně a fér.
Je načase, aby začali litovat, že musí stát proti nám.
Je načase vycenit zuby a přitvrdit.
Naklání se.
Padá!
- Tři části. - Paráda.
Paráda.
Jo.
Můžem? Převrátí se. Raz, dva, tři, teď!
Naporcujeme ho.
Strč to pod tu prasklinu.
Zaber. Můžem?
- Jo. - Možná odletíš do tábora.
Odletíš do tábora. To jo.
Přestávky jsou třeba.
Při sekání člověk vydá dost energie.
- Ale budou to jen dva řezy, ne? - Jo.
Oheň pak vydrží celou noc.
Jo, měl jsi geniální nápad.
- Ani ho nemusíme štípat. - Jo.
- Jsem grogy. - Jo.
Doma přes den nespím.
Ale tady nemám dost živin, kterýma bych vyrovnal všechen ten pohyb.
Všichni budeme muset zpomalit.
- Jo. - Ale musíš to chtít.
- Jo. - Já to chci.
Chci to. Potřebuju to pro rodinu.
Nestrčím mámu do pečovateláku, takže…
- Ne. - Co jí je?
- Pátej stupeň demence. - Demence?
- To je hnusná nemoc. To mě mrzí. - Jo.
Máma trpí demencí, takže bydlí u mě.
Je to neurodegenerativní onemocnění. Bude jen hůř.
Vnímá ještě okolí?
Pořád si uvědomuje, co se děje.
Když si sem tam uvědomí,
čím si prochází, rozpláče se.
- To je hrůza. - A to mi rve srdce.
Mám strach, že až se přestane hýbat,
nebudu mít sílu jí pomáhat.
Budu jí pak muset zaplatit pečovatelku.
A to není levný.
Díky výhře bych si mohla najmout pečovatelku, kterou potřebuju.
Slíbila jsem to mámě a hodlám to splnit.
Co náš kuchař? Je v pohodě?
Jo, jen si tak pospává.
Říkala jsem si, že ho nebudu…
- Jo. - …otravovat.
Chápu, že chce být chvíli sám.
Včera jsem si musel dupnout.
Chtěl jsem tu kládu dole nechat skutálet.
Říkal, že to nedám. Tak jsem zatnul zuby.
Někdy je to třeba.
Kuchař si tu na začátku hrál na šéfa.
Můžeme to ignorovat, ale…
Začíná to vypadat, že má každej den problém.
Když se začal vztekat, říkám: „Hele, jsem dospělej chlap.
Jsem dospělej. Prostě odejdu.“
Horal je strážce ohně. Je to jeho denní chleba.
To on přišel s nápadem, že pokácíme velký kmeny.
Chce, abychom místo malých polínek
házeli do ohně velký kusy, co dýl hoří.
Zkrátka to vzal do svých rukou a stará se, abychom měli oheň.
Ale protože nebylo po Ericovo, schválně to celý rozebral.
Nechápal jsem to.
Nemusíš s tím začínat znova.
Přerušil jsi mě, takže musím.
- Děláš to špatně. - Stejně to půjde.
- Já to opravil. - Fakt?
- Řekl bych si o pomoc. - Už mi oheň někdy zhasl?
Každej den mu něco vadí.
Vzteká se, když není po jeho.
Když něco dělám, nech mě.
Jen pálíš větvičky.
Vymstí se ti to a přijdeš o uhlíky.
Nevidíš, co děláš?
Sedím a pozoruju, jak ti vyhasíná oheň.
Radši nám chyť veverku. Nechystal ses na to?
Chová se, jako by byl zkušenej, aby si prosadil svojí.
A lidi si toho začínají všímat.
Brácho, přeháníš to. Uklidni se.
Souhlas.
TÁBOR DELTA
TÁBOR CHARLIE
Za chvíli budeme úplně zabydlený.
Vylepšili jsme dveře.
Mám oheň.
A doufejme, že v noci bude větší teplo než včera.
Použijeme ten na tý straně…
- Jo. - Rozhodli jsme.
Všechny nás to…
zaskočilo, že odešla.
Bri odešla. Dalo se to čekat. Je mladá.
Ale my tři jsme plně odhodlaný
dotáhnout to až do konce.
- Kluci, řekla bych, že jsme outsideři. - Připadám si tak.
Já vím, ale to nevadí.
Budeme pokračovat.
Jsem naučená udržet si pozitivní přístup.
- Experti na optimismus. - Jo.
- Jsme optimisti. - A teď…
Zdolala jsem Sedm vrcholů, nejvyšší vrcholy všech kontinentů.
A řeknu vám,
že negativní nálada se v týmu šíří jako virus.
Dokáže zabít expedici.
Optimismus pomůže týmu přečkat zlý časy.
Něco vám povím. Máme dobrou náladu a nehodláme to vzdát.
TÁBOR BRAVO
Podává se večeře.
Ty jo, takových krabů.
- Jo. - Jo, posluž si.
Pobyt v táboře Bravo je osvěžující.
- Tři roky jsem žila na Aljašce. - Tady?
- Paráda. - Bylo to super.
- Fakt? - Jak to tady…
- Třicet dní bez slunce? - Jo.
Užívám si tvou společnost.
Nápodobně.
Když tu tak pospolu strádáme
a snažíme se udržet ve hře, je důležitý udělat si kamarády.
- Máte pěknej přístřešek. - Líbí?
Moc.
Říká se tomu vigvam.
- Ke komu se přitulím? - Kotlík.
Já se vždycky ráda přitisknu.
- Já taky. - Já ráda ležím mezi dvěma.
Můžeš se tulit se mnou a Sammym, jestli máme dvě deky.
To zní dobře.
Říká se tomu trojka.
Vřele doporučuju.
Věděla jsem, že nechtějí pátého člena,
ale už jsem strčila nohu do dveří a musím je přesvědčit, aby změnili názor.
Tak jo. Přitulte se.
Byl to dobrej den.
Uvidíme se zítra.
Tým Bravo jde spát.
Nad Kuprejanovovým ostrovem je jasná noc.
Bez mraků, které by zaizolovaly teplo ze dne,
začíná teplota klesat.
V kombinaci s brízou
jde o první noc soutěže, kdy teplota klesá pod bod mrazu.
Dneska sakra fučí.
To je dobrý…
Přestavujeme a renovujeme přístřešek,
protože pro dva lidi je moc velkej.
Ale o hodně jsme ho vylepšili.
Je mnohem lepší. Už teď tu není taková zima.
Panebože. Vidíte to?
Každej máme vlastní deku.
Deka se hodí. Za tu jsem ráda.
Severní pobřeží naproti přes záliv zatím čelí přímému náporu větru.
Vítr se zvedá na jihu a cestou přes vodu sbírá vlhkost.
Kudy projde, tam srazí teplotu o pět stupňů.
Dneska máme větrno.
A zimu.
Včetně táborů Charlie a Delta.
Něco vám řeknu.
Nemají takhle vymazlenej tábor. Budou to mít těžký.
Bude to mít těžký každej, kdo nemá tábor jako my.
TÁBOR CHARLIE
No tak, kluci. Optimismus vás zahřeje.
- Minutová taneční párty. - Párty!
Jedeme.
Já ten stroboskop nesnáším.
- Párty… - Nic se nevyrovná…
- Jo. - Jo.
- Jo, jedem. - Trsej.
Opři se do toho.
Taneční párty.
- Moc hezký. - Jo.
Minuta kalorií.
DEN 9 – ZATAŽENO 2:21 – 8 STUPŇŮ POD NULOU
TÁBOR CHARLIE
Venku je strašná zima.
Vytápíme zbytečně velký prostor.
Oheň do rána nevydrží.
Trojúhelníková konstrukce přístřešku dovolila větru uhasit oheň
spolu s nadějí na opětovné zažehnutí.
Panebože. Nohy mě bolí jako čert.
Tým Charlie tak silně ohrožuje chlad.
Julio trpí.
Už chytá křeče i do nohou, nejen do zad a břicha.
Prožívá muka.
Něco vydržím, ale moje tělo naříká.
Jo.
Je to šílený.
Nevím, jak to ostatní týmy zvládají.
DEN 9 – JASNO 7:42 – 3 STUPNĚ POD NULOU
Tak tohle jsem ještě nezažil.
TÁBOR CHARLIE
A doufám, že to znova už nezažiju.
Briin odchod nás stál člověka.
Byla to pro tým rána.
Jídlo, oheň, dřevo, tělesné teplo…
To všechno je zásadní pro přežití.
Jakmile o jedno přijdete, celý systém se zhroutí.
A přesně to se včera večer stalo.
Je to brutální.
- Ten nedostatek oblečení, nástrojů… - Jo.
Jo, to byl jinačí boj o přežití.
Vlastně ani nevím… Pořád jsem si říkal, jak poznám omrzlinu.
Taky jsem měl strach o tři prsty na noze.
Doteď jsem křeče pokaždý rozhýbal, vždycky odezněly.
Včera v noci se jim nechtělo.
Ale narodil jsem se a vyrůstal v Brooklynu.
Jsem advokát.
Leccos snesu.
V ringu v Gleason‘s a pod Brooklynským mostem
jsem se naučil, že je potřeba se umět oklepat.
Nevzdám to, dokud budu mít aspoň trochu sil.
Musíme nějak vymyslet, jak to tu vytopit.
Já vám nevím.
Julio to má extra těžký.
Kdyby musel z nějakýho důvodu odejít, především v týhle fázi,
oslabí to náš tábor.
Bude to hřebík do rakve.
Kéž bych si mohl sednout.
Normálně si sednout.
Ale to nemůžu dopustit.
Jsem tu, abych si vybudoval lepší život pro mě a mou rodinu.
Mám úžasnou ženu a dvě krásný děti.
Myslím na ně každej den.
Výhra by nám změnila život.
Jsem teď pod hrozným tlakem.
A tohle byl poslední zoufalej pokus,
jestli se třeba nezadaří.
Takže nemám na výběr.
Udělám, co bude třeba, aby tým prosperoval.
Noc byla nesmírně náročná.
Začínám mít pocit, že si po fyzické stránce…
Že si ubližuju.
Jo.
Člověka to naučí vážit si toho, co má.
Jo.
TÁBOR CHARLIE
TÁBOR BRAVO
ZBÝVAJÍCÍ ČAS DO VYLOUČENÍ
Slunce.
Doplníme vitamín D.
Noc byla studená.
Byla mi hrozná kosa.
Jo. Doteď necítím prsty na nohou.
Jo. A ten vítr.
Ten byl šílenej.
Včera jsme hezky pokecali tady se sousedkou.
To jo.
- Bylo to fajn. - Příjemná přespávačka.
Jo.
Uspořádali jsme přespávačku.
Bylo skvělý mít v táboře další ženu.
Já… Vyrůstala jsem se třema sestrama.
A bylo skvělý, že jsem nebyla v táboře jediná.
Hned bylo poznat, že se atmosféra v týmu trochu změnila.
- Můžu s tebou mluvit? - Jo, jasně.
Ale chystá se požádat o přijetí tým Alfa, který má aktuálně jen dva členy.
Doufám, že nejde naproti neštěstí.
- Po noci strávený s Bri… - Jo.
Líp jsem ji poznal
a v noci se mi to rozleželo v hlavě.
Změnil jsem názor.
Zapadá mezi nás a je mi sympatická.
Mně taky.
Když ji pošleme do Alfy, akorát je posílíme.
Moje řeč.
Bri je moc kvalitní hráčka na to, abychom ji nechali Alfě.
Je mladá, fyzicky zdatná…
Sloužila v armádě jako kulometčice.
A navíc si fakt rozumíme.
Takže jsem to přehodnotil.
Super.
Vím, že jsi chtěla další holku.
Chtěl jsem to s tebou probrat o samotě.
Děkuju. Snad se mi to jen nezdá.
- Jo. - Super.
- Kluci to ještě neví. - Aha.
Musím to s nima probrat.
Když řeknou ne, budu to respektovat.
Rozhodně. Já taky.
Jsem nadšená.
Je úžasný, že by to vážně mohlo klapnout.
Že bychom si Bri nechali.
Bri, necháš nás tu chvilku?
Jasně.
Hele, po noci s Bri jsem si trochu utřídil myšlenky
a změnil jsem názor.
Nevím, co vy na to, ale chci to probrat.
Že bychom ji přibrali?
Jo.
Skvěle se nám daří. Jsme sehraná parta.
Další člen by mohl narušit atmosféru v celým týmu.
Já byl taky rezolutně proti, než jsem ji poznal.
Zpočátku jsem byla nadšená.
Ale je soběstačná. Zvládá to sama.
- Takovej člověk se nám hodí. - Jo.
Dokázala to, když včera ušla osm kilometrů.
Nedejbože, aby někdo z nás musel domů.
Na konci můžeme zbýt jen čtyři nebo tři.
Jo. Dobře, přemluvils mě.
- Může hledat jídlo. Umí makat. - Jo.
Přesně. Vím, že pro nás dva je důležitá výhra.
V noci jsem nad tím přemýšlel.
Ale Alfa vystřelila světlici. Jsou jen dva.
Byla by pro ně akorát posilou.
- Udrží je ve hře dýl. - Přesně tak.
Kdyby to jeden z nich dneska vzdal…
- Jsou vyřízený. - A my pak pobereme…
Jejich věci.
Fajn, tak souhlasím. Klidně přiberemu pátýho.
Do toho.
Jo.
Hej, Bri!
Bri!
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Jak by se ti líbilo přidat se k nám?
Byla bych nadšená.
- Jo! - Jo!
- Vážně? - Jo.
Fakt? Díky.
Vítej v týmu Bravo.
Když mi tým Bravo oznámil, že změnili názor,
spadl mi obří balvan ze srdce.
- Dík. - Včera jsme si tě zamilovali.
- Já vás taky. - Vyhrajeme to.
Jasně. Vyhrajeme, lidi.
To si pište!
Mám takovou radost.
Nevím přesně, čím jsem je přesvědčila.
Byla jsi někdy v Deltě?
Jo. Pár dní zpátky jsem je navštívila.
Jak jsou na tom?
Daří se jim.
Sakra.
Ale myslím, že moje schopnosti, znalosti a zkušenosti
bude Bravo potřebovat, jestli chtějí vyhrát.
Jsme na tom líp než oni.
Máme nejmladší lidi.
A fyzicky nejzdatnější.
A nejpohlednější.
To bez debat.
Jo, Bravo!
TÁBOR BRAVO
TÁBOR ALFA
V noci jsem se opakovaně budil s promrzlýma nohama.
Chvílema mi až přišlo, že mám mokro v botách.
Já se nemohla přestat třást.
- Já se třásl až do rána. - Jo. Byl to děs.
Jelikož Zach musel skončit, jsme s Trem v týmu sami
a…
53 LET KOVOOBRÁBĚČKA – OREGON
…je to drsný.
Probudil jsem se v černočerný tmě celej zmrzlej.
Věděl jsem, že se musím hýbat.
Aktuálně jsme mezi týmy naprostý outsideři.
Šel jsem naštípat dřevo.
Jakmile jsem vyšel ze zákrytu stanu, opřel se do mě poryv větru.
Připadlo na nás víc práce. Ochladilo se.
Protože přístřešek je moc velkej.
Musel jsem donýst polena, skrčit se za stan
a nasekat je tady, aby mě ten vichr neodfouknul.
Na nohou mě teď drží můj skvělej parťák
a litry vody.
Líbí se mi ty vylepšení.
Určitě by mohly být lepší.
Tre je rváč, co se nevzdá. Jako já.
Je to zvláštní, protože já obvykle nikomu nevěřím, ale…
Jemu věřím.
Má mou plnou důvěru.
Co ten větrolam?
Super.
Uvnitř fouká o dost míň.
Tonia možná není nejsilnější,
ale být to na mně,
vybral bych si do týmu právě ji.
Vyšla ven a řekla:
„Mě jen tak nic nepoloží. Vždycky dělám maximum a nevzdávám se.“
Co víc si tady člověk může přát?
Jakmile nakladu pasti na veverky,
můžeš si jít po svých, jestli chceš.
Super. Zkusím se ti podívat po hvězdicích.
To by bylo… To bych tě zbožňoval.
Není to moje máma, ale připomíná mi ji.
Je starostlivá a pozorná.
Musíš to ze všech stran zatarasit, aby musely dovnitř předem.
Jakmile vleze dovnitř, past sklapne.
Docela ráda bych věděla, co se týmu Bravo honí hlavou.
Nevím, jak to líp říct.
Když Zach skončil, čekali jsme s Trem,
že nás přijdou zkontrolovat,
protože jsme uzavřeli spojenectví.
Ale zatím po nich není vidu ani slechu.
Už nás nepotřebují za spojence,
když jsou čtyři a my jen dva.
Brzy budeš můj, kámo.
Mám pocit, že nás spousta hráčů začíná vnímat jako kořist, ale…
Já jsem vlk.
Myslím, že spoustu lidí překvapíme.
TÁBOR ALFA
TÁBOR CHARLIE
Zatímco Joey sbírá chrastí,
Meghan požádala o setkání s lékařem.
Dokud se nenechá ošetřit, bude smět zůstat ve hře.
- Ahoj, Meghan. - Ahoj.
Prý sis požádala o lékaře.
Ano, prosím. Mám problémy.
Jsem naměkko,
protože jsem vyčerpaná.
Posledních sedm, osm nocí
jsem se moc nevyspala.
Moje tělo strádá. Rychle hubnu.
Za posledních osm dní jsme měli tak 250 kalorií.
Nedokážu se zahřát.
Myslím, že tělo už nemá z čeho vyrábět teplo.
V noci je mi brutální zima.
Minulou noc už jsem se nechala vycukat.
Tyhle dva prsty mi jednou omrzly.
Stalo se to v Antarktidě při výstupu na Mt. Vinson
a až doteď jsem s tím neměla problémy.
Ale v noci mě prsty rozbolely a začaly pulzovat.
Je mi jasný, že se něco děje. Mám z toho strach.
Překonala jsem vítr o síle hurikánu na Aconcague.
Vylezla jsem na Denali na Aljašce.
Strávila jsem dva měsíce na Everestu, byla v Antarktidě.
Ale tyhle expedice absolvuju s úžasnou výbavou.
Spím v kvalitním stanu ve spacáku do minus 40.
Mám teplé jídlo.
Můžu spát a regenerovat.
Co vnímáš jako nejpalčivější problém?
Asi moje zdraví. Jestli vůbec můžu pokračovat.
Asi…
Tělo mi říká, že bych neměla.
Allison Danovi. Dane, slyšíš?
- Přepínám. - Zdravotníci, hlaste se v táboře Charlie.
Pardon, musím si vzít věci.
Co se to děje?
O CHVÍLI DŘÍVE
Včerejší noc byla jiná než ty předchozí. Zatím zdaleka nejchladnější.
Nedokázali jsme se zahřát.
Meghan noc protrpěla.
A samozřejmě v kombinaci s…
- Julio, mám zavolat doktora? - Ne.
Allison Danovi. Dane, slyšíš?
- Přepínám. - Můžeš poslat Kenyu k rozhovoru, prosím?
Jo, jasně.
Pardon, musím si vzít věci.
Julio má křeče.
- Julio. - Potřebujeme odvoz.
Jsme na cestě.
Julio odpadnul.
TÁBOR CHARLIE
TÁBOR DELTA
Vyvrhávání veverek mi připomíná domov.
Kéž by tu byly tak velký veverky jako doma.
U nás bývaly veverky liščí. Ze dvou se najíš.
- Dvě stačí. - Myslíš, že chytíme další?
Jo, ještě je světlo.
Asi jim to začíná docházet.
Říkají si: „Jak to, že Ed nepíše?“
Jo. „Kam se poděl Fred?“
Pořád si k ostatním hledám cestu.
Díky, žes je vyvrhnul.
Mě to baví.
Lepší něco dělat, než jen ležet a magořit.
Sem tam někoho nakrknu, protože jsem dost náročnej.
Pod tlakem se vždycky chopím kormidla.
To je život… Život v kuchyni.
Takovej jsem. Nechci je buzerovat.
Jen se snažím přežít a vyhrát tuhle pitomou hru.
Bude to běh na dlouhou trať.
Dohlížím, aby byli spoluhráči zdraví, hydratovaní a tak.
Tak jsem se rozhodl nabrat mořskou vodu a vyextrahovat z ní sůl.
Koukám, že je tu pěkně špinavá voda.
Nechci špinavou sůl,
takže vodu přecedím.
Nemám provázek, tak jsem použil kořen.
Obětoval jsem svou vlněnou košili.
Tolik vody by mělo stačit na 6 až 15 gramů soli.
Jsem přírodovědec a vyznám se v jídle a léčení.
Sůl je vážně nad zlato.
Pár dní bez soli, a začaly mi tuhnout svaly.
Přivedu vodu k varu
a nechám ji vyvařovat, dokud nezbyde jen trochu na dně.
Krystalky se tak nepřipečou na hrnec.
A voilà. Mořská sůl.
Je to. Teď se můžu dát do vaření, aby byl tým spokojenej.
Sůl prospěje svalům.
Doplníme elektrolyty a jídlo už nebude tak bez chuti.
- Máme sůl. - Vytáhne to chutě.
- Slaný jídlo ocením. - Jo.
Eric se každou chvíli s někým z nás pohádá,
ale jedno se mu upřít nedá.
Stará se, aby tým prospíval,
abychom byli najedení.
Potřebuju sůl, jak se potím.
Je jí dost, abychom aspoň trochu…
Abychom se cítili dobře.
- Jo. - Jo.
TÁBOR DELTA
V táboře Charlie zatím ustoupily Juliovi křeče.
Může tak být evakuován zdravotníky,
což by znamenalo diskvalifikaci.
Stalo se, co obvykle prožívám v noci. Chytlo mě to do zad.
Ale i do břicha, což se mi ještě nestalo.
To mě fakt překvapilo.
A jak nepříjemné to bylo na stupnici od jedné do deseti?
Nula rovná se žádná bolest a deset nesnesitelná.
Řekl bych tak 20.
A já leccos vydržím, ale tohle nešlo.
Víš, kolik jsi toho vypil?
Celkem tak půl litru.
Za těch sedm a půl dne jsme měli tak 250 kalorií.
Bez správné výživy a elektrolytů
nemůže Juliovo tělo bojovat s dehydratací.
Samotná voda nestačí.
Nabaluje se to na sebe.
Bojím se, že se ty křeče rozlezou dál.
Aby toho nebylo málo, nízké teploty jeho křeče dál zhoršují,
protože se tělo snaží zahřát pomocí stahování svalů.
V tuhle chvíli nevidím důvod pro akutní evakuaci.
- Jasně. - Jestli chceš skončit,
musíš se rozhodnout sám.
Dobře.
Julio, jak se držíš?
Pořádně jsem to promyslel.
Budu k vám naprosto upřímnej.
S ohledem na můj zdravotní stav jsem připravenej
vystřelit světlici.
Ty jo.
- Chápu tě. - Kamaráde…
Sakra. Tělo mi vypovídá službu.
Chci pokračovat. Chci…
- Jo, já taky. - Chci, aby se to zlepšilo.
Ale bojím se, že na to fyzicky nemám.
Nikdy bych neřekla,
že skončím tak brzo.
Ach jo.
Škoda.
Napřed odešla Bri a teď Julio a Meghan.
To všechno za posledních 24 hodin.
Je to demoralizující.
Po 40 jsem se naučila, že než si zhuntovat tělo,
je někdy lepší se vzdát.
Jsou chvíle, kdy nemůžete udělat nic odvážnějšího a hrdinštějšího,
než si přiznat, že máte dost.
Nevzdávám se.
Jen se snažím předejít
trvalým zraněním.
- Joey, my… - Nechceme tě tu nechat.
Nechceme tě tu nechat na pospas.
Nebreč.
Úplně mě to vykolejilo.
Sledovat tým, jak se rozpadá,
bylo jako jet v autě, který ztrácí kola.
Balancujete na třech kolech
a najednou ty dvě píchnete.
Připadám si jako odpadlá pneumatika, co uhání pryč.
Jde to z kopce.
Moc mě mrzí, že nemůžu pokračovat.
Ale jdi.
Nemohl jsem uvěřit, že jsem v táboře zůstal poslední.
TÁBOR BRAVO
Čekám světlici z tábora Charlie.
- Vidím tam postávat lidi. - Jo.
- Rozestoupili se. - Jo, vystřelí světlici.
Brooklyn je drsnej.
Místní jsou houževnatý a tvrdý.
Co jsem se naučil, jsem si přinesl s sebou.
A leccos se hodilo,
jenže Aljaška je mrcha.
Aljaška je jiná.
Ohromí vás svou krásou a nemilosrdně vám připomene,
jak malí páni oproti přírodě jsme.
Meghan vyprávěla, kolik nezdolala hor a jak to má v malíku.
„Mám dům. Mám peníze. Jen si tu chci něco dokázat.“
Julio to měl stejně.
„Hele, já ty prachy ani nepotřebuju.“
Ale já se tak dlouho protloukám a mám co nabídnout.
Proto jsem tady. Proto vyhraju.
- Už letí! A dvě! - Panebože.
Dvě světlice!
Do háje!
To jako fakt? Neradujte se. Mohli si něco udělat.
Světlice.
- Světlice. - Světlice.
Světlice!
- Jo! Světlice. - Pořád žijeme, kámo!
Padají jak mouchy a my žijeme!
Já ti říkal, že ta včerejší bouřka byla divočina.
Máte to, mrchy. Včera jsem vám říkal, ať se neradujete.
Teď to máte.
Nevím, kdo je v dalších týmech.
Mám v tom zmatek.
Takže můžu jen sedět a čekat,
než zjistím, co se stalo, protože jsem fakt zvědavej.
Vypadá to na Meghan.
TÁBOR BRAVO
A Julia.
Padají jako mouchy.
Neříkala jsem to?
- Jo. - No ne?
- Ty jo. - Mělas pravdu.
Je neskutečný, jakou mi udělalo radost, že to přišlo z týmu Charlie.
Rozhodla jsem se správně, když jsem tábor opustila.
Panebože.
Charlie je vyřízenej.
- Charlie končí. - Jo.
Joey nejspíš požádá Deltu, jestli ho přijmou.
Snad uvidíme další světlici.
Odcházejí.
Vím, že se Joey neodhodlá obejít záliv.
Půjde do Delty.
Nevím jen, jestli má nějaké konkrétní dovednosti,
které týmu Delta chybí.
Osobně jsem ho viděla jen štípat dříví a připravovat podpalovače.
Netuším, jestli umí něco dalšího.
Sbohem.
Paráda.
Bylo to správný rozhodnutí.
- Dobrá práce. - Udělala jsi dobře.
Panebože.
Po kolapsu svého týmu má Joey 24 hodin na to, aby se přidal k jinému,
nebo bude nucen také vystřelit světlici.
Čas běží.
Nejde o to, že bych ty peníze chtěl.
Potřebuju je.
A udělám cokoli, abych vyhrál.
Ahoj!
Ahoj. Máme návštěvu.
Máme tu návštěvu.
Překlad titulků: Anna Farrow