DAG 9, KLART 7.42, -2 °C
Det är spelets åttonde dag.
ALPHALÄGRET
I Alpha där man redan saknar en spelare
gör en skada…
…att Alpha riskerar att förlora ännu en lagkamrat.
Jag gjorde illa ländryggen.
När jag landade på ryggen visste jag att det var illa.
-Hjälp mig. -Jag har dig.
Okej.
Ta det lugnt.
Jag sträckte den så illa.
Jag visste bara inte hur illa det var.
Herre, varför?
Så fort jag försökte resa mig upp
insåg jag att mina värsta farhågor besannades.
Den blir bara stelare och stelare.
Jag känner hur det stelnar till. Jag känner kramper i min rygg*****.
Det här är illa.
Jösses.
När en stor kille som utövar kampsport…
Han är van vid att bli sparkad, slagen, kastad och strypt…
När han säger att han har fruktansvärt ont och inte kan röra sig…
Då vet man att det är illa.
Längre upp på stranden har Bri ont om tid att hitta ett lag…
Vi får snacka fort, för om Bri behöver gå till Alpha
måste vi ge henne en chans.
…och hennes öde ligger i händerna på Lag Bravo.
Jag är ganska bestämd. Jag vill inte ha en femte person.
Jag är också rätt säker.
Jag behöver pengarna, och att dela dem med en femte person är mycket.
Men det verkar som att hon har mycket motivation, mycket erfarenhet.
Hon tog initiativet att göra vandringen själv.
Det är beundransvärt.
Vi är rätt överens om att inte ha en femte.
Jag talar för oss alla.
Du vet… Det är alltid svårt,
särskilt när det är en bra person som hon, men…
-Ju fler man har… -Vår dynamik bygger på fyra.
Man riskerar att den personen sinkar laget.
-Ja. -Så jag är helt ärlig just nu.
Visst. Jag vill att alla ska vara ärliga.
Det var därför jag ville säga mitt också,
för från mitt perspektiv vore det trevligt att ha en annan tjej.
Det tär på mig…
Jag känner mig i underläge. Jag är i underläge på många sätt…
Vi vill verkligen inte ha en femte person.
Ibland känner jag att mina idéer lyssnas på lite halvhjärtat
och skjuts åt sidan.
Det som är bra är –
om Alpha tar henne, vem säger att vi inte kan gå dit
så att du kan hänga med tjejerna?
Det är lugnt.
Men…jag hoppades att de skulle ändra sig.
Tidvattnet närmar sig. Solen går ner.
Det blir svårt att ta sig till Alpha. De kanske välkomnar henne.
Det hoppas jag.
-Men för mig… -Om de inte gör det?
-Ja. -Om de inte gör det…
Jag är så nervös just nu.
Du, Bri?
15 SPELARE
UTE
ENDAST EN REGEL
MAN MÅSTE VARA MED I ETT LAG
FÖR ATT VINNA EN MILJON DOLLAR
Du, Bri?
TID TILL BRI ELIMINERAS
-Hej, tjejen. -Så…
Vi respekterar dig. Jag har gillat dig från dag ett.
När vi var på båten, utan att ens prata…
-Jag… Jag har bestämt att jag gillar dig. -Tack.
Du är värdefull. Jag vill gärna ha med dig.
Det vill nog alla. Emily vill gärna ha med en kvinna till.
Ja.
Men…
Som grupp vill vi inte lägga till ännu en dynamik i laget.
-Det går bra för oss med fyra personer. -Jag förstår.
Precis innan du kom sa vi: "Vi vill inte ha in en femte person."
Jag sa motsatsen.
Jag sa att det vore trevligt med en tjej till i laget, personligen.
Men ingen verkar bry sig om vad jag tycker.
Killarna i Bravo var så strikta med att inte ta in en femte person i laget.
Emily pushade för att jag skulle stanna. Men…
Jag visste att en persons åsikt inte skulle få in mig i laget.
Så eftersom tidvattnet är på väg in, och ni sa just…
Det är tufft att ta sig till Alpha vid flod.
-Det är ingen bra väg genom skogen. -Ja.
Solen kommer att gå ner… Får hon sova här i natt?
-Det går jättebra. -Det går bra.
Okej. Ge henne en chans. Prata med Alpha imorgon.
Ja. Du har gått långt. Vi ger dig gärna mat och vatten.
-Tack. Jag uppskattar det. -Så… Ja.
Det var en lättnad när de sa det.
Det var snällt av Emily att säga att jag kunde sova där.
Jag visste inte om jag skulle ha tak över huvudet och överleva natten.
-Jag uppskattar det. -Kul att ha dig här.
-Övernattning. -Jag är taggad.
Jag vill gärna sova över.
Det här säkrar inte min position på spelplanen,
men vi har bara ett dygn på oss att hitta ett nytt lag när vi lämnar ett.
-Om du följer den här runt… -Okej.
Man kan nästan se… Där är Alphalägret.
Klockan tickar
och jag är nervös för vad morgondagen kommer att föra med sig.
Jag är rädd att de ska säga: "Vi har en bra dynamik. Ledsen".
-De tar in dig. -Jag hoppas det.
-Jag vill behålla dig. -Jag vill ta med dig.
Jag trodde att vi skulle kramas! Kan vi?
-Herregud. Ja, precis. -Jag är glad att vi lärde känna varandra.
En nödraket. Alpha avfyrade en nödraket.
-Ja. -Nödraket!
-Där.
-Vänta, var? -Nu kör vi!
-Rättvisa! -Såg du en nödraket?
Ja. Jag vet inte var den kom ifrån.
-Jävlar. -Där rök en.
-Det var en raket. Jag hörde den precis. -Från Alpha.
Jag vill se fyrverkerierna.
Vem var det?
Det var nog Alpha.
En nödraket från Alpha?
Jag tror att hon gick till Alpha.
Är det Bri?
Är det karma om hon blev avvisad och fick åka hem?
Ja. Namaste, raring.
Hon gick nog till Alpha. De är bara tre.
-Hon har ett dygn på sig. -Att hitta ett nytt lag.
-Vilket håll? -Det här hållet. Jag hörde den.
Kära hjärtanes.
Vilka var i Alpha?
Zach. Sjukvårdarna är här.
De ska få ut dig härifrån.
Ja.
Jag ska hjälpa dig, men vi måste få ut dig härifrån.
-Japp. -Uppfattat. Fortsätt övervaka.
När nån fattar ett medvetet beslut att lämna vårt lag är det en sak.
Jag har svikit er.
Men när beslutet tvingas fram av en fysisk skada
är det mycket mer förkrossande
än när man kommer till insikten att man är nöjd med sitt val.
Din hälsa är viktigare än spelet. Så är det bara.
Ta hand om din fru och dina barn.
Ja, och jag sviker dem också.
Jag måste säga till min fru: "Jag var borta från er så länge
utan att åstadkomma nåt."
Jag svek mitt lag
genom att göra nåt ogenomtänkt.
Det är svårt nog att överleva när alla är friska.
Det vore värre om jag stannade kvar och de fick ta hand om mig.
Det kommer att bli jättetufft när de bara är två.
Men jag tror fortfarande på mitt lag, och jag hoppas och ber att de fixar det.
Vilken vändning.
Det här är dålig tajming. Jag vill inte gå till ett lag med två.
Så här är jag.
Jag ska gå till Alpha för att be att de tar in mig i laget.
Men vi såg Alpha avfyra en nödraket.
Så nu är de bara två personer.
Ja, det här ökar nog mina chanser att bli välkomnad.
Men det betyder också att de inte är så starka.
Det är väldigt läskigt.
Jag vet bara att vi är 14 personer kvar.
-Du säger att det finns en chans! -Ja!
Kom igen, baby!
-Wow. -De firar där borta.
-Det måste vara Charlie. -Wow. Jag undrar om de tror att det är du.
-Alpha dör som flugor. -Ja, det gör de.
Jag vet inte om vi kan.
Charlie jublar. Det är nog ingen fara med dem.
Konstigt att vara så uppspelt över nåns olycka.
Det betyder krig.
Att höra alla jubla fick mig bara att känna
att de kanske inte är här för att spela rent spel.
Så det är dags att få dem att ångra att de ställdes emot dig från början.
Det är dags att plocka fram jävlaranammat och ta striden.
Den börjar luta.
Fallande träd!
-Tre sektioner. -Vad pratar du om?
Vad pratar du om?
Ja.
Redo? Här kommer den. Ett, två, tre, kör!
Nu knäcker vi den.
Få in den rakt under hugget.
Kom igen. Redo?
-Ja. -Du flyger tillbaka till lägret.
Flyger tillbaka till lägret.
Paus mellan allt.
Vi bränner energi när vi fäller större stockar.
-Men vi gör väl bara två klyvningar? -Två, ja.
Och vi har ved för hela natten.
Det var det smartaste du kom på. Dra in stockar istället för att hugga.
-Jag är slut. -Ja.
Jag tar inga tupplurar hemma, men här ute får jag inte i mig näringen
som väger upp för allt jag gör.
Ja, alla måste ta det lugnt.
-Ja. -Men man måste vilja det.
-Ja. -Jag vill det.
Jag vill det. Min familj behöver det. Mamma ska inte hamna på ett vårdhem.
-Nej. -Vad har hon?
Hon har demens i femte stadiet.
-Vad hemskt. Jag är ledsen. -Ja.
Min mamma är dement. Hon bor hos mig.
Det är funktionsnedsättande. Hon blir bara sämre.
Vet hon fortfarande?
Hon är fortfarande medveten om vad som händer.
Hon har ögonblick när hon inser vad hon går igenom och då bryter hon ihop.
-Hemskt. -Det krossar mitt hjärta.
Det jag oroar mig för är när hon blir mindre rörlig
och jag inte har den fysiska styrkan att hjälpa henne.
Då måste jag anställa nån som kan komma in. Det är inte billigt.
Att vinna skulle göra att jag kan anställa hemtjänsten jag behöver.
Jag lovade mamma det och tänker hålla det.
Hur är det med kocken?
Ja, han tar det bara lugnt. Jag tänkte att jag inte ska…
-Ja. -…störa honom.
Jag klagar inte på att han vill vara för sig själv.
Igår fick jag sätta ner foten.
Den där jäkla stocken. Jag ska rulla upp den…
Han sa nej. Och jag bara: "Nu är det så här."
Ibland måste man göra det.
Kocken… I början tänkte man: "Ja, det där är chefen."
Vi kan ignorera det, men det verkar som att varenda dag
är ett problem.
Så när han fick sitt lilla utbrott tänkte jag: "Jag är en vuxen man.
Jag går bara."
Bergsmannen är eldkillen. Han gör det här hela tiden.
Det var han som kom på att hugga ner större stockar
och att knuffa in dem
istället för att hugga små vedträn och mata elden hela natten.
Lång historia kort – Bergsmannen fick igång elden igen.
Eftersom det inte gjordes på Erics sätt gjorde han om det.
Och jag bara: "Va?"
Du behövde inte börja om allt från början.
Du avbröt mig, så det gjorde jag.
-För att du gör fel. -Det kommer att funka.
-Jag hade löst det. -Hade du?
-Behöver jag hjälp frågar jag. -Har jag låtit elden dö?
Varenda dag är det nåt nytt. Han får utbrott när det inte går hans väg.
När jag gör nåt, låt mig göra det.
Du bränner bara små kvistar. De bara exploderar och du förlorar kolen.
Kompis… Ser du inte vad du gör?
Jag sitter här och ser dig släcka elden.
Fixa lite ekorre. Var det inte det du skulle göra?
Han beter sig som om han vet mycket för att tvinga fram sitt sätt.
Och folk börjar inse det.
Du är överallt. Ta det lugnt.
Håller med.
DELTALÄGRET
CHARLIELÄGRET
Vi ska göra oss hemmastadda här.
Vi förbättrade våra dörrar. Vi har fått igång elden.
Förhoppningsvis blir det varmare i natt än igår.
Den ska vara på den sidan. Det var det vi sa.
Jag vet att det blev…
…en överraskning när hon stack.
När Bri lämnade… Jag tror att hon beter sig som sin ålder.
Men vi tre bestämde
att vi ska ta oss igenom det här tillsammans.
Vet ni vad? Det är nog vi som är underdogs just nu.
Det känns så.
Jag vet, men det är okej. Vi fortsätter bara framåt.
Jag kan upprätthålla den här positiva attityden för att jag har tränat.
Vi är positiva experter.
-Vi är positiva människor! -Och nu…
Jag har bestigit de sju topparna – den högsta toppen på varje kontinent.
Och jag kan säga dig
att om det finns en negativ person i gruppen smittar det av sig.
Och det dödar en expedition.
När man förblir positiv – det är så man tar sig igenom svårigheter i ett lag.
Vet du vad? Vi har en kanonattityd, och vi kör vidare.
BRAVOLÄGRET
Middagen är serverad.
Jäklar, det är så många krabbor.
-Ja. -Ta för dig.
Bravo är en frisk fläkt.
-Jag bodde i Alaska i tre år. -Häromkring?
-Trevligt. -Det var coolt.
-Jaså? -Sättet man…
-Trettio dagar utan solljus? -Ja.
Jag trivs verkligen i ditt sällskap.
Tack, detsamma.
I en sån här situation när alla lider tillsammans
är det viktigt att ha den där vänskapen för att orka stanna.
-Jag gillar ert upplägg. -Gör du?
-Det gör jag verkligen. -Det är en wickiup.
Vem ska jag gosa med ikväll? Jag är bra på att gosa. Jag skedar.
-Jag också. -Jag gillar att vara i mitten.
Du, jag och Sammy kan nog mysa om vi har två filtar.
Jag är på. Det kallas trekant.
Rekommenderas varmt.
Jag visste att de inte ville ha en femte person.
Men nu när jag har fått in en fot måste jag få dem att ändra sig.
Så där ja. Kom igen.
Bra dag idag. Vi ses imorgon. Lag Bravo loggar ut.
Det är en klar natt över Kupreanof Island.
Utan ett isolerande molntäcke som stänger in dagens värme
börjar temperaturen sjunka.
I kombination med landvindar
blir det här den första natten med minusgrader.
Det blåser som fan.
Det är okej…
Vi ändrar om och förbättrar och renoverar i hyddan här,
för det är alldeles för mycket med bara två personer kvar.
Men vindskyddet är mycket, mycket bättre.
Det känns mycket bättre. Det är inte lika kallt.
Ser du det här?
Båda har varsin filt.
Filten är bra. Jag gillar filten.
På andra sidan viken blir den norra stranden extra utsatt av vinden.
Den kommer in från söder och samlar upp fukt på väg in över vattnet
och sänker temperaturen ytterligare fem grader där den drar fram…
Det är blåsigt i natt.
Med kyla.
…inklusive i Charlie och Delta-lägren.
Det gör inget.
Deras läger är inte hälften så fint. De har det tufft.
Alla har det tufft just nu om deras läger inte är lika fint.
CHARLIELÄGRET
Kom igen. Vi måste värma oss med positivitet.
-En minuts dansfest! -Fest!
Här.
Jag hatar stroboskoplampan så mycket.
-Dansfest! -Inget som…
-Ja. -Ja.
-Där är det. -Så ja.
Du måste röra dig.
Dansfest!
-Så där ja. -Jajamän.
En minuts kalorier.
DAG 9, MOLNIGT 2.21, -8 ºC
CHARLIELÄGRET
Det är så kallt ute just nu.
Det är för mycket yta att värma upp. Elden klarar inte natten.
Charlielägrets konstruktion har gjort att vinden har släckt elden
och alla hopp om att få liv i den.
Herregud. Det gör så ont i fötterna.
Det här gör dem sårbara för kylan.
Julio har det tufft.
Han har inte bara kramper i benen, utan i ryggen och magen också.
Och han har så ont.
Jag är tuff, men kroppen skriker på mig just nu.
Ja.
Det här är helt sjukt.
Jag vet inte hur de andra lagen klarar det.
DAG 9, KLART 7.42, -3 ºC
Jag har aldrig upplevt nåt liknande.
Jag hoppas att jag aldrig behöver uppleva det igen.
Att Bri lämnade oss och vi tappade en man var ett hårt slag för laget.
Mat, eld, ved, kroppsvärme – allt det där är så viktigt.
Om ett av de här elementen saknas kollapsar hela systemet.
Och det är precis vad som hände igår natt.
Det här är brutalt. Att ha begränsat med kläder, utrustning, verktyg…
Ja, det var en annan typ av överlevnad.
Jag undrade fortfarande hur en köldskada kändes.
Jag var orolig för tre av mina tår.
Förut så kunde jag uthärda kramperna och de försvann.
Igår försvann de inte.
Men jag är från Brooklyn. Jag växte upp där.
Jag är försvarsadvokat.
Jag är en tuff snubbe. Och att boxas på Gleason's
under Brooklyn Bridge har lärt mig att man kan ta en smäll och resa sig.
Jag ska resa mig tills det sista slaget fäller mig.
Vi måste vara kreativa för att värma upp allt det här.
Jag vet inte.
Julio utkämpar två strider samtidigt.
Om han av nån anledning skulle hoppa av, särskilt nu, då lamslår det Charlie.
Det lamslår Charlie. Det blir spiken i kistan.
Jag önskar att jag kunde sätta mig. Verkligen sätta mig ner.
Men jag kan inte låta det hända.
Jag är här för att bygga ett bättre liv för mig och min familj.
Jag har en fantastisk fru och två fantastiska barn.
Och jag tänker på dem varje dag.
De här pengarna skulle förändra så mycket.
Det känns bara som att så mycket hänger på mig just nu.
Det här var typ ett sista desperat försök att,
jag vet inte… Vi kanske träffar rätt.
Så det finns inget annat alternativ.
Jag gör vad som helst för att laget ska förbli starkt.
Det här har varit extremt utmanande.
Och det är det fysiska att jag börjar… Jag skadar mig själv.
Ja.
Det här lär en att uppskatta saker på ett nytt sätt.
Ja.
CHARLIELÄGRET
BRAVOLÄGRET
Brr.
TID TILL BRI ELIMINERAS
Solen.
Där har vi lite D-vitamin.
Det var kallt igår.
Jag blev jättekall.
-Ja. Mina tår är fortfarande avdomnade. -Ja. Den där vinden.
Vinden var helt sjuk.
Vi hade trevliga samtal med vår granne här.
-Ja, jag vet. -Det var kul.
-Det var en trevlig övernattning. -Ja.
Så vi har en övernattning…
Det var underbart att ha en annan kvinna här.
Och jag… Jag växte upp med tre systrar.
Och det var fantastiskt att lite feminin energi i lägret.
Och jag kände bara hur dynamiken förändrades lite.
-Får jag prata med dig? -Ja, visst.
Men hon ska snart gå och fråga Alpha, laget med två, om hon får vara med där.
Jag hoppas att hon inte är dömd att misslyckas.
-Efter att ha tillbringat natten med Bri… -Ja.
…och lärt känna henne,
och sovit på saken och tänkt… Jag ändrade mig lite.
-Hon passar in. Jag gillar personligheten. -Jag också.
Om hon går dit blir bara deras lag starkare.
Jag tänkte samma sak.
Bri är en alldeles för värdefull tillgång att låta Alpha få.
Hon är ung, atletisk…
Hon var i militären och var en kulspruteskytt.
Jag kom bra överens med henne.
Så jag tänker om lite.
Visst.
Jag vet att du ville ha en tjej. Så jag ville bara höra vad du tänkte.
Tack. Jag hoppas att jag inte drömmer.
-Ja. -Grymt.
Jag har inte pratat med killarna än. Jag vill höra med dem.
Säger de nej respekterar jag det.
Ja. Jag också.
Jag är peppad.
Det är så coolt att tänka sig att det faktiskt kan hända –
att hon kan stanna hos oss.
Bri, kan vi snacka med killarna lite?
Absolut.
Efter att ha tillbringat natten med Bri och tänkt lite har jag typ ändrat mig.
Jag vet inte hur ni känner. Jag ville kolla.
Om att ta in en femte?
Ja.
Det går jättebra för oss, med ett väldigt starkt lag.
Men att ta in en ny person i laget kan förändra saker och ställa till det.
Jag var emot en femte person tills jag träffade henne.
I början sa jag: "Ja, en annan tjej!"
Men hon har klarat sig bra själv. Det är bra att ha en sån person i laget.
Hon visade vad hon går för genom att gå hit igår.
Gud förbjude, en av oss måste åka hem… Vi kanske bara är tre eller fyra i slutet.
Ja. Okej. Nu börjar jag faktiskt bli taggad.
Hon kan samla mat. Hon kan jobba.
Precis. Jag vet att pengarna är viktiga för dig och mig.
Jag tänkte på det igår kväll.
Men nu har Alpha bara två personer kvar. Om hon går dit blir de starkare.
-Hon får dem att vara kvar längre. -Exakt.
-Alpha… Om en av dem kliver av idag… -De är körda.
-Då kan vi ta deras grejer. -Ta deras grejer.
Jag är helt okej med det. Jag är okej med en femte.
Vi gör det.
Ja.
Bri!
-Hej. -Hej.
Hej.
Vad känner du inför att bli vår femte medlem?
Jag skulle älska det.
-Ja! -Ja!
-Är jag med? -Ja.
På riktigt? Tack.
Nu är det Lag Bravo.
När Bravo berättade att de hade ändrat sig kände jag mig så oerhört lättad.
-Tack. -Vi gillade dig efter gårdagen.
-Jag gillar er. -Nu vinner vi.
-Nu kör vi. -Kom igen.
Ja, för fan.
Jag är så glad.
Jag vet inte riktigt varför de ändrade sig.
Har du varit hos Delta?
Jag var där för ett par dagar sen.
Hur ser det ut där?
Rätt bra.
Jösses.
Men jag tror att mina färdigheter, kunskap och erfarenhet
kanske behövs för att Bravo ska lyckas vinna.
Vi är alla i bättre form än det laget. Vi är yngst.
Vi är mest atletiska.
Vi är det snyggaste laget här.
Allvarligt.
Ja! Bravo!
BRAVOLÄGRET
ALPHALÄGRET
I natt vaknade jag av att mina fötter frös flera gånger.
Jag trodde att mina fötter var blöta.
Jag kunde knappt sluta skaka.
-Jag slutade inte skaka. Det gick inte. -Ja, det var hemskt.
Eftersom Zach var tvungen att kliva av är Tre och jag bara ett tvåmannalag och…
Det har varit tufft.
Jag vaknade i beckmörkret och var iskall. Jag visste att jag behövde röra på mig.
Tre och jag har definitivt oddsen emot oss i det här spelet just nu.
När jag gick ut för att hugga ved…
Så fort man gick förbi tältet blåste det hur mycket som helst.
Det är mycket extrajobb. Det är extra kallt.
För hyddan är alldeles för stor.
Jag fick ta all ved, ducka bakom tältet
och hugga ved så att jag inte blåste bort.
Det bästa jag har just nu är en fantastisk partner
och rikligt med vatten.
Jag gillar förbättringarna hittills. De kunde vara bättre.
Tre har samma tigerhjärta som jag har,
vilket är konstigt, för jag litar aldrig på nån annan, men…
Jag litar på honom. Ända till slutet.
Hur går det med att minska draget?
Riktigt bra. Det drar inte lika mycket där inne.
Tonia är inte den starkaste personen,
men tro det eller ej – jag hade valt henne till mitt lag om jag hade haft yxan.
Hon sa: "Jag har ett starkt hjärta. Jag gör mitt bästa och ger inte upp."
Vad mer kan man begära här ute?
Så fort jag är klar med snarorna och sånt
kan du ta en tur på egen hand, om du vill.
Perfekt. Jag ska leta efter en sjöstjärna åt dig.
Då älskar jag dig för alltid.
Tonia är inte min mamma,
men det är den känslan jag får, för hon är så omtänksam och observant.
Man måste blockera allt annat så att de tvingas in längst fram.
När han kliver upp utlöser han fällan.
Det vore bra att kolla hur Bravo tänker, antar jag.
I brist på ett bättre ord.
När Zach klev av, vi… Tre och jag…
Vi förväntade oss att Bravo skulle komma och se hur det var med oss.
Det är meningen att vi ska ha en allians.
Vi varken hör eller ser nåt.
De behöver inte ha oss som en allierad
eftersom de är fyra och vi är två.
Snart har jag dig, kompis.
Jag har en känsla av att många kommer att börja se oss som ett byte, men…
Jag känner mig som en varg.
Jag tror att vi kan överraska många.
ALPHALÄGRET
CHARLIELÄGRET
Medan Joey samlar grenar har Meghan valt att uppsöka sjukvårdarna.
Så länge hon avstår medicinsk behandling får hon fortsätta i tävlingen.
-Hej, Meghan. -Hej.
Du har frågat efter en sjukvårdare?
Ja, tack. Jag har problem.
Förlåt, jag börjar gråta.
För jag är utmattad.
Så de senaste sju, åtta nätterna har jag sovit väldigt lite.
Jag känner det i kroppen. Jag rasar i vikt.
Jag har nog ätit 250 kalorier de senaste åtta dagarna.
Min kropp kan inte bli varm. Den kan inte värma sig själv längre.
Så jag fryser så mycket på natten. Det är brutalt.
Det som gjorde mig orolig igår natt är att jag har förfrusit de här fingrarna.
Det hände i Antarktis när jag besteg Mount Vinson.
Jag har inte haft några problem med det sen dess.
Men de här fingrarna började göra ont och bulta,
vilket säger mig att det triggas. Det oroar mig.
Jag har genomlevt orkanvindar på Aconcagua.
Jag har bestigit Denali i Alaska.
Två månader på Everest. Jag har varit i Antarktis.
Men på de expeditionerna har jag suverän utrustning med mig.
Jag får sova i ett säkert tält i en sovsäck som klarar minus 40.
Jag får varm mat.
Jag får sova och låta kroppen återhämta sig.
Vad är viktigast för dig att kolla upp?
Om jag överhuvudtaget mår tillräckligt bra för att fortsätta.
Jag antar…
Kroppen säger nog att jag inte borde.
Allison till Dan. Hör du mig?
Ja, kom.
Sjukvårdare till Charlielägret.
Förlåt, jag måste kliva in här.
Vad händer?
STRAX INNAN
Igår natt var annorlunda. Det var den kallaste natten av alla.
Vi kunde inte bli varma.
Meghan hade det tufft. Och sen, det tillsammans med…
-Ska jag anropa en sjukvårdare? -Nej.
-Allison till Dan. Hör du mig? -Ja, kom.
Kan du skicka Kenya till intervjun?
Ja, självklart.
Förlåt, jag måste kliva in här.
Julio har kramper.
-Julio. -Vi behöver transport.
Svarar.
Julio är nere. Ja, Julio är nere.
CHARLIELÄGRET
DELTALÄGRET
Att flå ekorrar känns som hemma.
Jag önskar att de var lika stora som hemma.
Vi hade rävekorrar. Då behöver man bara två.
-Man behöver bara två. -Hinner vi med en till?
Ja, vi har dagsljus.
Jag tror att de börjar bli smarta.
-Sitter där… "Varför skriver aldrig Ed?" -Ja. "Vart tog Fred vägen?"
Jag jobbar på att lära känna alla.
Tack för att du flår dem.
Jag gillar det här.
Nåt att göra så att jag inte ligger och blir galen.
Folk kan reta sig på mig. Jag är väldigt krävande.
I väldigt pressade situationer tar jag kontrollen.
Så är det i köket. Det är den jag är. Jag försöker inte vara elak.
Jag försöker bara klara mig här ute och vinna det här.
För vi ska vara här ett tag.
Jag försöker se till att laget mår bra och har vätska…
Så jag bestämde mig för att samla havsvatten och göra havssalt.
Man ser att det är rätt smutsigt och
jag vill inte ha smutsigt salt.
Så jag ska sila det.
Jag har inga snören, så jag tog en rot. Offrade en av mina ylletröjor.
Vi borde nog få fram mellan 6 och 15 gram salt av det här.
Jag växte upp ute i naturen och förstår mig på mat och läkande.
Salt är nyckeln till livet, och utan det… Jag har haft muskelkramper.
Låt det koka upp.
Sen låter man det småkoka tills det bara finns lite vätska kvar
så att det inte kristalliseras och fastnar.
Och voilà – havssalt.
Nu får jag laga mat och hålla laget nöjda.
Det här hjälper våra muskler.
Vi får elektrolyter och det blir inte lika smaklöst nu.
-Vi har salt. -Ta fram smakerna.
-Jag gillar lite sälta. -Ja.
Eric hamnar ofta i konflikt med alla i laget,
men en sak kan jag säga om kocken –
han är bra på att se till att laget mår bra
och att laget får mat.
-Jag behöver salt så som jag svettas. -Det räcker för att vi ska känna oss lite…
Hålla oss friska.
-Ja. -Ja.
DELTALÄGRET
CHARLIELÄGRET
I Charlielägret har Julios kramper avtagit
vilket gör att han slipper evakueras som hade diskvalificerat honom.
Det som brukar hända på natten hände nu. Det var i ryggen.
Jag kände det i buken också. Det har jag aldrig upplevt.
Det överraskade mig.
Om du skulle beskriva obehaget med hjälp av en tiogradig skala,
där noll inte är nån smärta och tio är värsta sortens smärta.
Det skulle vara 20.
Jag tål smärta, men det här var galet.
Hur mycket vatten har du druckit?
Kanske en halvliter totalt.
Vi har nog fått i oss 250 kalorier på sju och en halv dag.
Utan rätt näring och elektrolyter
har Julios förmåga att bekämpa uttorkning med enbart vatten reducerats kraftigt.
Det verkar bli värre. Jag är rädd att kramperna ska bli värre.
Dessutom blir hans kramper värre av de kalla temperaturerna
när kroppen försöker värma sig själv genom muskelsammandragningar.
Just nu ser jag ingen anledning för en omedelbar evakuering.
Men om du vill kliva av så är det upp till dig.
Okej.
Julio, mannen… Lever du?
Jag har tänkt igenom det.
Det är inget annat än uppriktighet bakom det här.
Jag är redo, med tanke på vad som händer med mig,
att avfyra nödraketen.
Wow.
-Jag är okej med det. -Du vet…
Jäklar. Min kropp bara stänger av.
Jag vill fortsätta. Jag vill…
-Jag också. -Jag vill att vi vänder på det här.
Men jag tror inte att min kropp klarar det.
Jag hade aldrig föreställt mig
att jag skulle lämna så tidigt.
Jäklar.
Jösses.
Först lämnar Bri, sen Julio, sen Meghan.
Och allt det här händer inom loppet av 24 timmar.
Man blir helt knäckt.
En sak jag har lärt mig i 40-årsåldern är när man ska släppa nåt
för att det skadar ens kropp.
Ibland är det starkaste, det modigaste det grymmaste man kan göra
att veta när man ska säga: "Jag måste sluta."
Det här är inte att ge upp.
Det här är att rädda mig själv från permanenta skador.
-Och, Joey… -Vi vill inte lämna dig.
Vi vill inte lämna dig i en dålig sits.
Gråt inte.
Just nu vet jag inte vad som händer. Laget bara föll samman.
Det var om att se en bil tappa däck.
Nu balanserar du på tre däck.
Sen smäller de två andra däcken, och jag bara
är det här däcket som ramlade av och rullar – bara far iväg.
Förlåt att jag inte kan fortsätta.
Åh nej.
Jag kunde inte fatta att jag är den sista som är kvar i Lag Charlie.
BRAVOLÄGRET
Charlie ska nog avfyra en nödraket.
-Jag såg att det stod folk där. -Ja.
-De är jämnt utspridda. -De ska avfyra en nödraket.
Det är tufft i Brooklyn. Folk är orädda, folk är tuffa.
Jag tog med allt det tuffa från Brooklyn, jag utnyttjade det,
men Alaska är ett odjur. Alaska är annorlunda.
Häpnadsväckande i sin skönhet och brutalt i sin förmåga
att påminna en om att man är väldigt liten.
Meghan bara: "Jag har bestigit alla de här bergen, så jag är nöjd.
Jag har ett hus och pengar. Det här är bara en grej till."
Julio är i samma båt. Han bara: "Jag behöver inte ens pengarna."
Men jag har kämpat så länge, och jag har så mycket mer att ge.
Jag är här för att vinna.
-Där kommer de! Det är två! -Herregud.
Det är två!
Jävlar!
Menar du allvar? Fira inte. De kan vara skadade.
En nödraket.
-Nödraket. -Nödraket.
Nödraket!
-Ja! En nödraket. -De går bra för oss!
De faller och vi blomstrar.
Ja, stormen igår kväll… Jag sa ju att stormen var episk.
Hämnden är ljuv. Jag sa ju att ni inte skulle jubla igår.
Se på er nu.
Jag vet inte vilka de andra är.
Jag är lite förvirrad. Så jag kan bara sitta och vänta
för att få reda på vad som pågår, för jag vill veta.
Det är nog Meghan.
BRAVOLÄGRET
Och Julio.
De dör som flugor.
Vad sa jag?
-Ja. -Vad sa jag?
Du förutsåg det.
Bekräftelsen jag känner från att se nödraketerna från Charlie
är helt sjuk. Det var rätt beslut att lämna Lag Charlie.
Herregud.
Charlie är borta.
-Charlie är borta. -Ja.
Joey går nog till Delta nu och ber om en plats.
-Förhoppningsvis ser vi en nödraket till. -De går.
Jag vet att Joey inte klarar av att gå runt hela viken.
Han går till Delta.
Men jag vet inte vilka färdigheter han har
som de inte redan har som vore en tillgång för laget,
för det jag såg honom göra mest var att hugga ved och göra tändpinnar.
Förutom det vet jag inte riktigt vad han var bra på.
Ajöss.
Ja, för fan.
Jag känner mig så bekräftad nu.
-Bra jobbat. -Du gjorde rätt drag.
Herregud.
Efter kollapsen av Lag Charlie har Joey ett dygn på sig att hitta ett lag
annars tvingas han också kliva av tävlingen.
Tiden tickar.
Och de här pengarna…
Jag vill inte ha dem.
Jag behöver det här.
Och jag ska göra allt för att vinna.
Ohoj!
Hej. Vi har en besökare.
Vi har en besökare, hörni.
Undertexter: Pauline Mengel