DELTA-LEIREN
-Ohoi! -Hallo. Vi har besøk.
-Vi har besøk, dere. -Hallo.
-Går det bra?
Jeg har hatt bedre.
På vei opp til Delta forsvant spenningen ut av kroppen.
Leiren deres er fantastisk.
-Kom inn. -Hva skjer?
-Nyt varmen. -Ja?
-Varm deg. -Vil dere høre noe?
Ja.
Det jeg hadde med meg,
var kanskje ikke like verdifullt som jeg hadde tenkt.
Jeg må komme med et godt salgsargument,
for hvis jeg ikke overbeviser Delta om at jeg kan bidra med noe på laget,
må jeg kanskje sende opp et bluss innen tolv timer.
I går fikk Bri plutselig en idé og stakk.
Hun gikk til Alfa.
-Jøss. -Ja.
Vi tenkte: "Jøss, ok, det er sånn hun er."
-Var det hun som sendte opp blusset? -Jeg tror det.
Å.
Men…
Så det var meg, Julio og Meghan.
Men Julio var på en måte sluttkjørt. Meghan også.
-Det var kaldt i går natt. -Ja.
Og så…
…var det meg.
Så jeg har forslag.
Jeg har utstyr til et helt lag.
Jeg sier bare at dersom dere vil ha enda en øks, enda en kniv,
mer presenning og alt det der, kan jeg ta det med meg.
Jeg jobber for maten. Jeg gjør min del av jobben.
Jeg kan jakte med pil og bue. Jeg gjør mitt.
Joey trenger hjelp. Han er utslitt, kald og sulten.
Fra dag én har jeg vært forpliktet til laget mitt, prøvd å styrke det.
Men mange av de tunge greiene falt på mine skuldre.
Sånn er spillet. Er du ikke forberedt, er det ikke vår feil.
Det burde laget ha håndtert de første syv dagene.
Har du spist godt?
Føler du at det går nedover, eller…
Jeg? Jeg har mange kalorier, og fortsatt mye bensin på tanken.
Jeg liker ikke at du mistet laget på den måten.
Det suger når du fortsatt har mer å gi, men vi er her for å spille et spill.
Ja.
Han ga ikke opp. Laget hans ga opp. Men med den ekstra munnen å mette
så jeg ingen fordeler med en femtemann.
Men her er greia. Jeg har ikke…
Jeg vil ikke stille noe ultimatum og sånn dritt,
men de pengene vil bety alt for meg og familien min.
Det er grunnen til at jeg er her.
Det er mye.
Kona spontanaborterte flere ganger
og måtte gjennom mange operasjoner. Det var skummelt.
Ja.
Kona mi og jeg fikk
så mange regninger.
Det var bare…
Ja, det var hardt.
Det var vanskelig å se ham slik. Han var desperat etter å få bli i spillet.
Jeg ble lei meg på hans vegne.
Det var vanskelig å høre på og å vite at vi nok kommer til å avvise ham.
Noen ganger må du være skurk, tror jeg.
Dette spillet er en sjanse
til å komme oss på bena igjen.
Det ville endret livet til familien min helt enormt.
Ja.
Det er min historie.
Jeg vil forstå det uansett.
Så…
Gi oss et par minutter til å snakke med hverandre.
-Ja visst. -Vi gir deg beskjed om litt.
Absolutt, folkens. Takk for at dere hørte på meg.
11 SPILLERE
ALFA-LAGET - UTE
ALFA-LAGET
BARE ÉN REGEL
BRAVO-LAGET
MÅ VÆRE PÅ ET LAG…
…FOR Å VINNE ÉN MILLION DOLLAR
BRAVO-LEIREN
Hogge ved, ja, sir, det gjør jeg!
Kroppen min er utslitt i dag, men hodet føles ganske bra, dere.
-Bra. -Bra.
Nesten som på dag én. Jeg er glad og fornøyd.
Jeg blir bare fort utslitt.
Du er en bra fyr, Drake.
Jeg liker bare ikke at folk lider. Jeg tåler å lide.
Jeg kan lide meg gjennom en del. Jeg liker ikke å se andre lide.
-Nei. -Jeg liker det ikke!
Jeg skal hente litt…
-Gutt! -…opptenningsved til inne.
"Gutt"?
Si hei til min lille venn!
Den er som et maskingevær.
Jeg er så imponert over Drakes iver til å trå til og hjelpe.
Men det har vært mye tullprat så langt.
Mye garderobeprat…
Det får meg til å sette enda litt mer pris på livet mitt hjemme.
Men jeg vil øve på tålmodighet og forståelse, og forhåpentligvis
vil de gjengjelde det.
-Miss Bri. -Ja?
Hvordan ser vannet ut?
-Bra. -Jeg vil vaske hendene mine godt.
Skitten jente.
Det er et slags alfahundsyndrom.
De vil være mest høylytt og opptatt.
Jeg tror ikke at det nødvendigvis er bra for laget.
Hvordan er neglene? Ikke akkurat sånn, men…
-Mine er møkkete av muslinggravingen. -Ja.
-Du har et par kutt også. -Ja. To fingre er fulle av sår.
Jeg vil bruke det vannet…
-Jeg spiste en kjempesnegle. -…til å vaske meg litt.
-Vent. -Ingen ville ha den.
-Vent. -Men jeg grillet og spiste den.
Kan dere dempe dere? Vi har noe på gang her.
-Ja. -Takk.
Beklager.
En venninne er bra å ha. Med Bri på laget føler jeg meg mye mer hørt.
Dynamikken har endret seg litt.
Jeg synes at jeg passer bedre inn på Bravo.
-Du passer så godt inn. Jeg er så… -Takk.
…glad for at du er her.
Jeg også. Virkelig.
Hvem sin rødbrune sokk er dette?
Min. Ikke tenk på det. Jeg henter den senere.
Du brukte den vel ikke til noe galt i går?
Hva mener du?
Guttene er som dem jeg jobbet med i militæret.
Vann fra en isbre i Alaska. Det er velsignet av en eskimo-medisinmann.
Men Emily er vennligere.
Av og til har hun vanskelig for å si fra om det hun mener.
Men du må være strategisk med den sosiale dynamikken.
Man må tilpasse seg det man har
og knytte bånd til folk i en sånn situasjon.
Jeg skal finne litt mer opptenningsved og knusk.
-Vi sees om litt. -Ok. Ha det.
DELTA-LEIREN
JOEY TID TIL ELIMINERING
Etter at jeg hadde snakket med dem, føltes det håpløst.
Det føltes som om det ikke fantes noen måte å overleve her ute på.
Jeg innså at Delta kanskje ikke trengte meg,
og at det var en sjanse for at Bravo ville si det samme.
Nå var jeg bare en vandrer i en nedadgående spiral.
Det er tøft.
-Jeg vet ikke. -Han virker som en ærlig mann.
I går bestemte vi at vi ikke skulle ta imot noen.
Det gjorde vi.
De ser ut til å være i en god posisjon.
Så jeg ser for meg å gå til Bravo.
Greit. Så vi er enige?
-Ja. -Ja.
Greit.
Vi er klare.
Kom inn.
Vi gjør det raskt.
Når det kommer til stykket,
er dette et spill.
Vi er her for å spille og vinne.
Jeg vet du har små barn og kan ha nytte av pengene,
og du sa at du kan ta med deg ting,
men med fem stykker får vi bare én munn til.
Vi hater å være nådeløse,
men du burde gå tilbake til leiren din, pakke ned og komme tilbake hit.
Virkelig?
-Det blir kaldt. Hva med å ligge tett? -Ja.
Vi gjør det!
-Ja. -Kom igjen!
Vi kunne ikke avvise deg.
Hvis dette ikke var et spill, ville jeg ha hjulpet ham.
Hvorfor skulle du forandre den du er for å vinne et spill?
Jeg setter så stor pris på dere.
Jeg var mest bestemt på å si nei,
men da den mannen åpnet munnen, endret perspektivet mitt seg.
Jeg måtte innrømme at jeg tok feil.
Jeg sier det som det er. Holdningen min var "nei, ikke faen".
Men da vi ble kjent, og du sa at du hadde barn,
kunne jeg ikke avvise deg.
Jeg håper jeg ikke vil angre på å ha tatt ham med på laget,
og at vi gjør det rette.
Jeg må bare holde et øye med ham.
Jeg sier det, vi vinner.
-Ja. -Dette er et vinnerlag.
-Vi vinner. -Er det alt?
-Til slutten, ja. -Ja.
For meg, familien, min kone og mine to barn…
Velkommen til D-laget.
Jeg skylder de fire så mye, men alle spiller sitt eget spill.
Jeg kan ikke tro at de falt for min desperate bønn.
Det føltes som om jeg krysset dødens gap og kom meg over til den andre siden.
Det var et viktig øyeblikk jeg sikkert ikke vil ikke glemme på lenge.
Jeg er fortsatt med på spillebrettet.
ALFA-LEIREN
Jeg skal ikke lyve.
Jeg synes at det med tiden er det vanskeligste å takle.
Det er tøft ikke å vite hva klokken er. Det plager meg virkelig,
for jeg er for sent ute til alt.
Men tiden er noe av det jeg savner mest her.
Men pokker.
Jeg er 100 % sikker på at Tre og jeg er med til slutten.
Vi skal vinne.
Å ja, helt sikkert.
-Ja. -Fem hundre tusen dollar på hver.
Ja.
-Pokker. -Ja. En utrolig sum.
Alle har sin egen motivasjon,
men jeg garanterer at det ikke er noen her som trenger det mer enn Tre og meg.
Greit. La oss se hva som skjer. Hvis jeg kan reise meg.
Og jeg skal gjøre alt jeg kan for å få det til å skje.
Faren min klarte seg gjennom to perioder i Vietnam.
Faen, jeg klarer meg uansett hvor lang tid det tar her ute.
Jeg vil gjerne finne noen krabber. Det er ikke så sannsynlig,
men jo mer vi leter, jo mer finner vi.
Ingenting der.
Ingenting.
Det kan være feil årstid for krabber.
Jeg vil gi familien min et bedre liv.
Jeg vil betale gjelden på min mors eiendom så vi ikke bekymrer oss for å miste den.
Laget mitt må spise. Beklager, kompis.
Og Tre har de samme problemene som meg.
Han har måttet jobbe like hardt og klare seg selv like mye som meg.
Han har villet være et bra menneske.
Jeg har vært hjemløs.
Jeg har mistet alt jeg hadde mange ganger.
Jeg har lært at ingenting forbereder deg på neste steg
bortsett fra å stå opp og gjøre det.
Jeg gjør det ikke bare for meg. Jeg har familie som trenger hjelp.
Du klarer det.
Jeg vil at familien min ikke skal slite.
Dette er en liten ting.
Du klarer det. Kom igjen.
Tonia og jeg må vinne.
Vi skal og må vinne.
Jeg har kamp i hjertet.
Jeg må komme meg til slutten.
DAG 11 - KLART KL. 9.35 - 2 GRADER
Med klarvær og ingen skyer i horisonten
bestemmer Delta-leiren seg for å gå tre kilometer
for å hente Joey og Charlie-lagets etterlatte forsyninger.
Benet mitt banker.
Jeg tror jeg blir igjen her hvis det er greit.
-Greit. Vi gjør det. -Greit. La oss gå.
God tur.
Jeg har levd med et vondt ben lenge.
Brusken er ødelagt.
Det er bare fordi jeg tok det altfor hardt i militæret.
Jeg trenger en kneprotese. Veteranbyrået har ikke betalt for det.
Hvis vi blir de siste her ute, vil pengene hjelpe til med det.
CHARLIE-LEIREN
Det er sprøtt å slite på et sted så lenge og så bare forlate det, ikke sant?
Og se nå.
Ja. Det er så avgjort en oppgradering.
Jeg trekker mer mot Eric.
Han er dyktig og sterk. Han er en arbeidshest.
Å ha Eric på min side betyr at jeg er beskyttet på Delta.
Da jeg kom på laget, ville jeg ha hans beskyttelse.
-Vi har bedre folk. -Ja. Og dere er så samkjørte.
Joey er pratsom. Han liker å snakke mye, men det liker jeg.
Av og til irriterer jeg folk, så det er fint for meg å ha en samtale.
Jeg har ikke hatt det med de andre på laget.
De to har knyttet sterke bånd.
-Ja. Eric trengte det. -Ja.
Dette kan heve moralen hans og holde ham balansert.
Eric virker mye bedre så langt med Joey.
-Vil det fortsatt være et problem? -Ja. Ingen forandrer seg over natten.
Når du er sulten, sliten og savner slekta, blir dette mye verre.
Pokker, dere.
-Følg på, ok? -Ok. Samme det.
Eric er en bra fyr. Jeg liker ham, men jeg takler ikke problemene hans.
Nei. Jeg håper at Joey kan få ham i bedre balanse enn det vi kunne.
-Heretter kan vi bli sterke. -Ja. På alle fronter.
-Men nå må vi dele pengene på fem. -Nettopp.
Vi gikk fra fire til fem. Det betyr mindre penger til slutt.
Så nå må alle bevise hva de er verdt.
Hver gang jeg kommer hit, tror jeg at det er greit med fisk her.
-Ja. -Det ser sånn ut.
Enig. Jeg ville laget fiskesuppe.
Jeg ser ned på bakken etter noen jævla kroker.
-Ja. -Da ville dagen blitt bra.
Jeg har troen. Jeg fortsetter å be om ting vi trenger for å overleve.
Noen folk på Delta tror ikke på sånt.
Men med det livet og de kortene jeg fikk,
har jeg måttet stole på Gud og meg selv for å overleve.
Fy søren.
Hva har du?
Liker dere fisk?
Jøss.
Se på den.
-Den lever ennå. -Gjør den?
Den lever.
-Det er sprøtt. Den fløt opp på land. -Ja.
-En velsignelse. -Skal vi pakke den?
-Å. Det er bra. -Hva snakket vi om på vei opp?
Vet du hva han sa da vi fikk fisk?
-Ja. -"Det ville vært bra."
Du visste det.
-Legg den på en… -Hvor som helst.
-I gresset? -Et sted så vi vet hvor den er.
-Ja. -Der borte.
Jeg vet hvor.
Du verden. Vår første fisk.
Nå forstår jeg ikke hva som har skjedd
med dette laget.
Å finne en fisk som fortsatt lever, skylt opp på land ?
Hvordan kan det skje?
Det er et perfekt sted.
-Klar. -For en morgen!
Manifestasjonen Joseph snakker om, og det han tror på…
Det er ikke det at jeg misliker det, men det får meg til å erkjenne ting.
Greit. La oss kjøre på. Den lukter helt ferskt.
-Du sa: "Å, en fisk." -"Hva ***", sa jeg.
Jeg får tårer i øynene, men…
Du forstår bare ikke hvordan ting fungerer.
-Galskap. -Det er sprøtt.
Det er sprøtt.
-Hva er sannsynligheten for det? -Hva er oddsen?
DAG 11 - OVERSKYET KL. 12.35 - 4 GRADER
BRAVO-LEIREN
Jeg prøver å lage en spade
så det blir enklere å grave etter muslinger.
Noe som lar oss slippe å grave med hendene i den kalde sanden.
Denne enden skal bli håndtaket. Jeg vil ha det fint og rundt.
-Hvordan er spaden? -Jeg tror den blir ganske bra.
-Jeg blir så fort sliten. -Ikke føl at du må gjøre det.
Jeg finner flere muslinger uten den.
Håper den ikke er for tung.
Den blir bra.
Tenker du fortsatt på å jakte, eller…
Jeg vet ikke.
Muslinger er bra, men hvis vi skal bli
et sterkt lag og holde ut,
må vi få proteiner fra jakt.
Jeg vil spikke en skje.
Jeg vet ikke.
Spesielt når det også er viktig
å sørge for at vi får nok vitaminer og mineraler,
og ikke bare muslinger.
Vi får se.
Sammy og jeg har vært og sanket.
-Flatkjuke? -Ja.
Det er en seig sopp. Den er kjempehard.
-Jeg har smakt den. Den er god. -Ja.
-Bra for deg også.
-Se etter rosettkarse. -Jeg ser.
Bri har lett etter småvilt.
Men jeg håper at resten av laget begynner å bidra for å gjøre det bærekraftig.
Hvordan går det?
Jeg sov ikke, men det føles utrolig godt å hvile.
Ikke tråkk på opptenningsveden.
-Min feil. -Det går bra.
Jeg drakk litt hvit aske blandet med vann. Kanskje jeg snart får bæsjet.
-Bra. -Det har gått syv dager.
Det er iskaldt her.
-Det er så kaldt. -Ganske.
-Spaden kommer seg. Kan jeg jobbe med den? -Kjør på. Øksen er der.
Bra.
Jeg har ikke laget en spade før. Jeg bare prøver.
Kanskje gjøre den litt mindre så den ikke blir så tung?
Jeg fikser det. Under kontroll.
-Du tok nesten kanten. -Faen.
Tok litt av håndtaket. Det er greit. Du kan fjerne biter herfra.
Men håndtaket kan brekke, og spaden kan sette seg fast.
Det ville sugd.
Jeg vet ikke. Det blir interessant å se om den blir vellykket.
Det virker som om Texas-gutta mangler overlevelseskunnskap.
Pokker.
Jeg vil slåss mot en bjørn. Jeg tror det vil skje i morgen.
Saken er at du må være målrettet her ute. Men nå kaster karene bort tid,
kalorier og krefter på en dum spade
selv om vi faktisk allerede har masse muslinger.
Så flott.
Du spente deg som om jeg skulle slå deg? Som en åre.
Pokker.
-Det svir. -Gjør det litt varmt der bak.
Pokker.
CHARLIE-LEIREN
Jøss.
DELTA-LEIREN 3 KM
-Jeg ser den. -Der er hun, Charlie-leiren.
-Der er den. -Alt er her.
-Dette er forferdelig. -Jeg vet det.
Dere fikk ikke noe skjul for vinden.
Nei.
Det var nok litt av en jobb å frakte ved opp hit.
Det var greia. Du måtte finne en svær tømmerstokk og dra den opp hit.
Men jeg vet ikke hva vi kunne gjort annerledes.
Når vi ser på Charlie-leiren, ser at det var ganske mange
som manglet overlevesesferdigheter.
Denne leiren er laget for å overanstrenge seg.
-Ja. Dette ville nok knust meg. -Dette ville knust hvem som helst.
Dæven. For en jævla erfaring.
Vårt første måltid var den dagen Bri dro. Vi hadde syv muslinger.
Sikkert 250 kalorier til sammen. I hele perioden.
Det var et nederlag så snart Bri dro.
Virkelig. Det var et hardt slag. Det gjorde at jeg mistet motivasjonen.
Jeg ville bare vinne da vi kom hit.
Du kommer ut her og må slåss hele tiden, men det var få seire.
Joey kunne ikke holde laget samlet. De fikk ikke bål. De klarte ingenting.
Bivuakken deres var ganske dårlig.
Den var et kaos.
Det får meg til å lure på om Joey er en overlevelsesfyr.
Hvis du var ansatt hos meg, ville jeg ha sparket deg.
Vi har en lang tur og mye å bære, så vi må kanskje komme i gang.
-Vinden skjærer gjennom meg. -Hold deg i bevegelse.
Ja.
Charlie… Det får deg til å innse at godt lagarbeid er viktig,
men å ha evnen til å overleve her ute er faktisk viktigere.
Å beholde Joey er kanskje ikke det den beste avgjørelsen jeg har tatt.
-Vi sees, Charlie. Ta det rolig. -Dæven.
-Det fjærer raskt, hva? -Ja, nesten hver morgen er det fjære.
Hvor er fisken?
I neste vik, tror jeg.
-Det var ikke så langt. -Det er den neste.
Ja, her er det.
-Ser du den? -Nei.
Jeg tror det var lenger tilbake, men det kan være her.
-Gi deg. Det er deres feil. -Dere kan ikke skylde på oss.
-Jo. -Vi burde lagt den ved et landemerke.
Ja, vi burde ha laget en liten varde.
-En markør. -Faen.
Det er for sent i spillet til å gjøre sånt.
Laget klandret meg og Joey for situasjonen.
Vær forsiktig.
Jeg føler at det var alles feil, men de rottet seg sammen mot oss to.
Hva i ***?
På laget mitt går vi som på nåler.
Jeg vet at du er lei deg, men alle har skylden.
-Ja. -Har en fugl tatt den?
-Kanskje. -Helt sikkert.
Tosk.
Jævla fisk.
ALFA-LEIREN
Så vidt jeg vet fjerner du midten
og koker resten. Alle disse bena har kjøtt i seg.
Så vi kokte opp noen snegler og sjøstjerner.
Kroppen roer seg ned og slapper av når du begynner å tygge.
Du kan merke det, og det er en god følelse.
-Det er ganske bra. -Bra.
Det smaker faktisk godt. Det er næringsrikt.
Jeg vet ikke. Hvis jeg kaster opp av den, blir jeg helt ødelagt.
Tre sier at han er ganske fornøyd med hvordan maten ble.
Den er ikke dårlig. Den er ikke bra, men den hever moralen.
Det er ikke ille.
Hvordan tror du det går med bare fire hender i stedet for seks?
Ja, vi har mistet folk, men likevel har vi fått gjort mye.
Vi deler fortsatt på oppgavene. Vi passer bålet.
Vi har ved, setter ut feller, og alt her inne er organisert
så vi får en god natts søvn.
Nettopp.
Akkurat nå er strategien at vi må holde ut enten jeg liker det eller ikke.
Jeg skal ikke sende opp noe bluss.
Jeg vet at Tre ikke vil gi seg. Han gir ikke opp.
Vi kan fortsette å jobbe.
Dette handler om å overleve de andre lagene.
Jeg vet ikke hva du tenker om å være bare to.
Jeg er glad for det. Det går bra.
-Jeg har verdens beste partner. -Takk det samme.
Vi er bra mennesker,
og vi skal slåss mot alt som kommer vår vei.
Jeg knytter sjelden bånd til folk.
Å knytte et så utrolig bånd
til en annen person er uhørt for meg.
-Vi skal gjøre vårt beste. -Det er alt vi kan.
-Vinn eller forsvinn, ikke sant? -Ja.
Det er bare oss to. Vi er som en familie.
Det er ingenting Tonia kan be om
som jeg ikke vil gjøre mitt beste for å bidra med.
Jeg vet at Tonia er på samme måte. Jeg tror at det er lagets største styrke.
Før eller senere skal vi spore den hjorten jeg så. De soveplassene.
Ja.
Hvis jeg kan skyte en hjort, tar du og jeg en dans.
Vi er de underlegne,
men vi kan få det til. Vi klarer det.
Ja. Bra. Vi er like bra som før.
-Ja. -Null problem.
På sørsiden av bukten, etter nesten to timers leting,
har Delta-laget fortsatt ikke klart å finne fisken.
Jeg sier det, den er der oppe, helt sikkert.
Følg gresskanten.
Her er den. Fant den.
-Her. -Ja, greit.
-Der er den. -Vi fant den!
Jeg visste det var halvveis. Der er vi.
-Fisk er tilbake på menyen. -På menyen.
Ja, den sto på menyen, så forsvant den. Nå er den på igjen.
-Den er på. -Kom igjen.
-Vi drømmer om fett. -Drømmer om fett.
La meg ta på meg hanskene. Sprette opp fisken.
Den er litt røff, men den ser fortsatt spiselig ut.
-Den lukter rent. Den er fortsatt iskald. -Ja.
Vi er klare.
DELTA-LEIREN
Jeg må kanskje følge Joes råd og ta en lur.
Dere har visst fått tak i noe utstyr.
For en brutal tur. Vi trenger virkelig noe å spise.
Jeg burde ha kokt vann til dere. Fader.
Ikke tenk på det.
Ta en titt.
Hva har dere gjort?
-En jævla fisk! -Hva?
-Føltes det som en fisk? -Nei.
Det fettet vi har fått, er fra ekornhjerner.
Uten næringsstoffer klarer man seg ikke. Man kan ikke tenke klart.
Den er fortsatt rosa inni og lukter friskt.
Ja, gourmetmat.
Kanskje vi åpner restaurant for Alfa og Bravo.
Det var den originale.
TD Kitchen. Delta Kitchen.
Det gir selvtillit å ha en slik kilde til fett.
Vi kan helt sikkert vare lenger enn de andre som er igjen.
I kveld skal vi spise. Takk, Gud.
Ja, herre.
BRAVO-LEIREN
Drake og jeg skal jakte der borte. Se etter ekorn eller noe annet å spise.
Ja, akkurat.
Kan vi fokusere på å skaffe oss et godt lager av mat?
Ja.
Av en eller annen grunn sa Emily plutselig at vi trenger noe annet å spise.
La oss skaffe noe mat.
Det har vært vanskelig med Emily. Vi sa: "Vet du hva?
Drake og jeg skal prøve å jakte. På hva enn du vil."
Greit.
Kom igjen.
Jeg skal sette ut feller også.
Drake og jeg hadde tenkt å jakte,
men det ble utsatt av en eller annen grunn.
Ok, la oss gå rundt denne veien.
Det er utrolig å være her ute og fokusere på jakten uten distraksjoner.
Det er enda en stor bæsj her, rett på veien til dassen.
Det er noe stort. Den er i menneskestørrelse.
Hvor ble det av den hakkespetten?
Hei.
En bjørn. Det er en liten bjørn.
Det er sprøtt.
Ser du bjørnen?
Se på den bjørnen. Ser du den?
Dæven. Hvor er moren?
-Det er… Hvor er moren? -Det er det jeg sier. Hvor er mammaen?
Den bjørnen vi så nær leiren, hadde ingen mor med seg.
Så vi visste ikke hvor farlig den kunne være.
En bjørnunge.
Det må være en svartbjørnmor her et sted.
Det er litt skummelt,
for de kan komme til leiren vår og angripe noen.
Jeg går tilbake. Jeg fryser på tærne. Jeg har ikke sett noe.
Jeg så en bjørnunge.
Før han så bjørnen, tenkte Drew
at han skulle jakte på ekorn.
Da følte jeg meg bekreftet, men en bjørn er flott.
Det var sikkert spennende, men vi må få tak i proteiner også.
Pokker. De fikk ikke tak i ekorn, men det er greit.
Det får de nok. Kanskje i morgen.
Det er den som har bæsjet i leiren vår.
BRAVO-LEIREN
DELTA-LEIREN
-Litt av en dag. -Overflod.
-Galskap. -Takk, herre.
Ta tak i…
-Ta fisken deres? -Ta fisken.
Ja!
Dette er det beste måltidet i Alaska.
Mitt første fulle måltid var i dag.
Jeg kunne ikke tro hvordan alt hadde snudd.
Jeg vil bare spise. Se så det drypper.
Jøss, fettet pipler ut.
Ja, den er klar.
Det var sprøtt.
Men som ny fyr innså jeg at det er en litt bevis-det-mentalitet.
-Det var godt. -Det var så godt.
Du må jobbe for å spise.
Klokken fire hadde jeg en drøm om at jeg skulle hente kaffe til Eric.
Hentet du en kopp til meg?
Skal vi putte på noen vedskier?
-Jeg kan hente noen. -Greit.
Ja, vi har noen. Jeg henter dem.
Eric og Joey har en greie på gang.
-Ville du ha et spyd, kokken? -Ja.
Litt rart for meg.
Gi meg et stykke til.
Joey er veldig usikker på seg selv,
og Eric hadde et par problemer
med hvordan han snakker til folk og takler situasjoner.
Eric prøver å få noen på sin side.
Det virker som om Joey prøver alt han kan
på å vise Eric hva han er god for. Merkelig.
Det er rart.
Er du i ditt rette element nå?
Jeg nyter livet.
DAG 14 KL. 11.15 - 1,5 GRADER
Dagene går, fullmånen kommer,
og tidevannet synker til sitt hittil laveste punkt.
I denne delen av Alaska kan sjøen stige og synke rundt 5 meter.
Jeg håper den *** spaden hjelper.
Jeg håper dere får mye mat i dag.
Vi fant mange ved elven.
-Det er noen. -Ja. Se på alle disse hullene.
-Jackpot. Ja. -La oss grave.
Kult. Dette er en flott mulighet til å prøve spaden.
Den sitter fast i gjørma.
Jeg føler meg som en gullgraver på jakt etter gull.
Herregud. Jeg føler at jeg bare knuser skjell.
Jeg har allerede knust ett.
-Har du? -Ja.
Bri følger meg på stranden for å vise hvordan hun finner muslinger.
Søren heller.
Herregud.
Jeg innså at det ville vært lettere om vi hadde andre redskaper.
Det er ikke den beste spaden. Den er veldig tung.
Den hjelper slett ikke.
Vi må kanskje spørre guttene om de kan gjøre den litt mer…
Dypere, ja.
Mer 90-graders vinkel, men det ville de ikke.
-Nei, de siterte en teit film. -De… Det stemmer.
Drew og Drakes umodne oppførsel gjør dynamikken i laget vanskelig.
Å sulte er en potensielt livstruende situasjon,
og jeg er den eneste som kan få meg selv ut av den.
Jeg tror at jeg må agere og manipulere utfallet heretter.
Noe av grunnen til at jeg er her, er å leve med og lære
av folk med annen oppvekst og livsstil enn min.
-Ja, jeg er enig. -Men jeg forsvarer det jeg tror på.
Med disse karene må du si "hold kjeft".
Jeg vet det.
Emily er en vennlig sjel, men hun er veldig bestemt.
Jeg er glad hun begynner å tre frem som en leder.
-Den spruter på meg. -Den sprutet.
-Ja. -Bra.
Vær så god.
Det er et minefelt
på denne lille plassen.
Jeg kan ikke tenke meg noe bedre å gjøre på stranden.
-Enn å grave etter muslinger i Alaska? -Enn å bli ekstremt gjørmete og kald.
Masse muslinger her.
-Ja. -Snu den. Forstår du? Én…
Faen, ja. Kom her, du.
-Hvor er muslingene? Er de her? -Akkurat her.
Kom, så viser jeg deg hva som skjer. Du skal få en rask opplæring.
Stikk fingeren i hullet og begynn å grave.
Joey er nybegynner,
men jeg er en god lærer og elsker å lære folk nye ferdigheter.
Forhåpentligvis lærer han noe.
Jeg ser etter… Ser du hvordan steinene er her og der?
-Ja. -De graver seg inn i dette området.
Eric viser seg frem for den nye fyren.
Å ja. Den bivuakken var hans idé.
-Ja. -Jeg holder kjeft.
Jeg har sett for mange løgner, og han er ikke lederen vår.
-Jøss. -Det er et slags kuskjell.
-Herregud. -Ja, se på det.
-Ja. -Det glinser i solen.
Fy fader.
***! Pokker.
Dæven, det svir.
Du klarer deg.
Vi må skylle dem i saltvann og rense dem.
-Ja. -Du er ferdig.
-Jeg ville ikke gravd med den hånden. -Begge blør.
-Blør begge to? -Begge langfingrene.
Du er ferdig. Vask hendene, gå til leiren…
F***, kompis.
…og fiks det så fort som mulig.
Jeg kuttet begge fingrene da jeg gravde.
Det går bra. Jeg skal fortsette å grave.
Huden på en del av fingeren min ble flådd av.
Muslingskader.
Jeg må bruke hendene hver dag.
Jeg hogger ved. Jeg plukker ting.
Jeg er bekymret for at Delta skal stemme meg ut.
Jeg vil ikke at noe så dumt skal få meg ut.
Vi har blodspor.
Det suger.
-Ser du? -Ja. Der, ja.
Kanskje Erics kompis Joey,
den stakkars gutten, ikke var et godt valg for laget.
Det er ikke bra her ute.
Uten hjelp kan en infeksjon spre seg fort her ute, så…
Joey, jeg liker ham godt, men fyren er en dust.
-Jøss! Pokker! -Å nei.
Han kuttet fingeren på en musling. Han kommer og koker vann.
Han skal sterilisere den, men i stedet for å helle vannet over,
tar han en av våre drikkevannskanner og dypper fingeren rett nedi.
-Hvordan er hånden? -Jeg legger den litt i bløt.
Det er ganske ekkelt.
Jeg skulle til å kjefte på Joey for det, men jeg ville ikke være den fyren i dag.
Men det irriterte meg.
Forhåpentligvis tenker han bedre gjennom ting.
Hva synes du om denne nye gutten?
-Bra? -Jeg vet ikke.
-Vi må vente og se. -Dum kan ikke fikses.
ALFA-LEIREN
Hva i helvete?
Jeg hater dette bålet. Bålet går ikke så bra.
Det spiller ingen rolle hva jeg gjør.
Det har vært en tøff dag. Jeg er helt utslitt.
Og bålet gjør sin jævla greie og vil ikke brenne.
Det har vært tøft.
Jeg sier til meg selv at det ikke er noe du ikke kan gjøre i ett minutt.
Du kan klare hva som helst. Bare kom deg gjennom neste minutt.
Nei, den blir ikke værende.
-Hva da? -Den sjømaten.
-Jeg må få på meg støvlene. -Å nei.
Kvalmen plager meg, for jeg vet ikke hvorfor jeg er så kvalm.
-Unnskyld. -Det er ikke din feil.
Det var verdt et forsøk, men den kommer opp igjen.
Jeg kom meg tilbake til hytta.
Vil du ha litt vann?
-Hva sa du? -Vann?
Nei, jeg vil ikke ha noe.
Det gjorde noe med meg å kast opp. Plutselig ble skjelvingen mer som kramper,
og jeg veltet rundt som en døende fisk.
Jeg legger meg under teppet hennes og tar mitt teppe rundt oss begge.
Vi sitter der i skje, og jeg gir henne kroppsvarme.
Du må også holde deg varm.
Det som måtte gjøres for ta hånd om henne.
DAG 15 - OVERSKYET KL. 3.27 - 3 KULDEGRADER
Tre.
Tre. Det går ikke bra med meg.
-Ikke? -Jeg har det ikke bra.
-Hvordan føler du deg? -Det føles rart i hodet.
Det føles som om bakken går opp og ned.
-Skal jeg få tak i legen? -Ja. Jeg må spørre om det går bra.
SPILLERNE HAR LOV TIL Å FÅ MEDISINSKE EVALUERINGER
HVIS DE MOTTAR BEHANDLING ELLER MÅ SENDES HJEM, BLIR DE DISKVALIFISERT
-Tonia, ber du om medisinsk behandling? -Nei. Jeg vil bare vite om jeg er ok.
Hun ber ikke om behandling. Hun vil bare vite om hun er ok.
Avvent.
Jeg skal være ærlig. Du ser ikke bra ut.
Hvis helsen din er i fare, vil jeg heller at du drar hjem enn at du prøver å bli.
Tonia?
Er du fortsatt med oss?
Tonia?
-Hei. -Tonia har mistet bevisstheten.
Tekst: Linda Hansen