‫טוניה, את עדיין איתנו?‬
‫- יום 15, בהיר‬ ‫3:48, 3- מעלות -‬
‫טוניה?‬
‫- מחנה אלפא‬ ‫טוניה, טריי -‬
‫רגע.‬
‫טוניה איבדה הכרה.‬
‫היי.‬
‫קיבלתי.‬
‫טוניה? טוניה, את שומעת אותי?‬
‫את שומעת אותי, טוניה?‬
‫בנאדם…‬
‫המטופלת מגיבה לגירוי כאב.‬
‫טוניה?‬
‫בסדר, תפקחי את העיניים.‬
‫יופי. תישארי איתנו. אנחנו נחמם אותך.‬
‫בסדר.‬
‫תמשיכו לדבר אליה.‬
‫טוניה, אני כאן איתך, בסדר?‬
‫אנחנו נעלה אותך על הסירה.‬
‫בסדר.‬ ‫-ניקח אותך למקום חם.‬
‫אני צריכה להישאר פה עם טריי.‬
‫אני יודעת שאת צריכה להישאר פה עם טריי.‬
‫אנחנו מוציאים אותך מפה.‬ ‫את זקוקה לטיפול מיידי.‬
‫תשאיר את הסל הזה כאן.‬
‫אני יודעת שזה קשה.‬
‫חייבים לחמם אותך.‬ ‫-אני לא רוצה לעזוב אותו.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-הוא היחיד שנשאר.‬
‫אני יודעת. אנחנו לוקחים אותך לטיפול.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהירות. חלקלק פה מאוד.‬
‫לאט לאט.‬
‫טוניה איבדה את ההכרה.‬
‫טריי, רוצה לבוא לפה?‬
‫כבר לא היינו במשחק.‬ ‫היינו במצב של חיים ומוות.‬
‫- טריי, 32‬ ‫אילנאי -‬
‫אני יודע שיש לה ילד בגילי.‬
‫יש אנשים שמחכים לה בבית.‬
‫אז הדבר היחיד שחשבתי עליו היה‬
‫שחייבים להגיש לה את העזרה שהיא זקוקה לה.‬
‫טריי כאן.‬ ‫-את יוצאת לסיבוב, כן?‬
‫בוא רגע.‬ ‫-מה קורה?‬
‫סליחה, טריי.‬ ‫-תפסיקי להתנצל.‬
‫אני אגיד לך מה שאמרתי לך היום.‬ ‫דברים קורים, בסדר? אלה החיים.‬
‫תמיד קורה משהו.‬
‫עד יום מותך תמיד יקרו דברים.‬
‫אל תרגישי אשמה.‬
‫אני מצטערת שזה קרה לך.‬
‫זה בסדר.‬
‫חייבים לזוז.‬
‫אני רוצה שתהיי בבית‬ ‫עם הילדים שלך ועם ההורים שלך, בסדר?‬
‫טריי, אתה חייב לרדת.‬
‫אולי לא ניצחנו, אבל העברנו את המסר.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר?‬
‫כן.‬
‫לאורך כל התקופה האמנתי שננצח.‬
‫- יחידת המתנדבים‬ ‫כוחות כיבוי האש של פיטרסבורג -‬
‫- רפואי 1 -‬
‫אני לא יודעת מה קרה.‬
‫אני יודעת שכשהתעוררתי הייתי קשורה לקרש גב‬
‫וכבר לא הייתי במשחק.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫הייתי זקוקה לזה.‬
‫הייתי זקוקה לזה בשביל המשפחה שלי, בשבילי.‬
‫אני עדיין בהלם.‬
‫אבל יש לי בן משפחה חדש לכל החיים.‬
‫וזה ניצחון, כי נדיר לפגוש אנשים מדהימים.‬
‫לנצח אהיה אסירת תודה על כך.‬
‫אני מקווה שהוא ימשיך הלאה‬ ‫ויילחם על מקומו במשחק‬
‫וייתן לעצמו הזדמנות.‬
‫אני לא רוצה להיות מי שלקחה את זה ממנו.‬
‫טוניה הועברה למרכז הרפואי פיטרסבורג,‬
‫שם קיבלה טיפול בהיפותרמיה‬ ‫שנבעה מחשיפה לתנאי קור קיצוניים,‬
‫בהיפוגליקמיה שנבעה מתת־תזונה, ובהתייבשות.‬
‫הדבר אילץ אותה לצאת מהמשחק.‬
‫אחרי שעזר לפנות את חברתו לצוות,‬ ‫טריי חזר למחנה אלפא לבד.‬
‫מוקצבות לו 24 שעות‬ ‫למצוא צוות חדש, אחרת ייפסל.‬
‫- 11 שחקנים -‬
‫- זאק‬ ‫צוות אלפא, יצא מהמשחק -‬
‫- באיו‬ ‫צוות אלפא, יצא מהמשחק -‬
‫- טוניה‬ ‫צוות אלפא, יצאה מהמשחק -‬
‫- טריי‬ ‫צוות אלפא -‬
‫- כלל אחד בלבד -‬
‫- דרו‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- דרייק‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- אמילי‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- סאמי‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- חייבים להיות בצוות -‬
‫- חוליו‬ ‫צוות צ׳רלי, יצא מהמשחק -‬
‫- ברי‬ ‫צוות צ׳רלי -‬
‫- ברי‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- ג׳ואי‬ ‫צוות צ׳רלי -‬
‫- ג׳ואי‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- מייגן‬ ‫צוות צ׳רלי, יצאה מהמשחק -‬
‫- כדי לזכות במיליון דולר -‬
‫- אריק‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- ברנדון‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- ג׳וזף‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- טינה‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- כולם בשביל כולם -‬
‫- יום 15, בהיר‬ ‫14:45, 2 מעלות צלזיוס -‬
‫שלושת הצוותים הנותרים עברו‬ ‫את הלילה הקר ביותר באלסקה עד כה.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫שוב התקרר אתמול בלילה. רעדתי רוב הלילה.‬
‫התעוררתי שוב,‬ ‫אספתי עצים למדורה כי שוב נגמרו לנו.‬
‫אנחנו תמיד חושבים שיש לנו מספיק,‬ ‫והם פשוט נגמרים תוך רגע.‬
‫עדיין יוצאים לי אדים מהפה,‬ ‫אפילו בתוך המחסה.‬
‫כן.‬
‫המצב הבעייתי ביותר‬ ‫שהצוות שלי מתמודד איתו כרגע הוא הלילות.‬
‫- דרייק, 29‬ ‫טכנאי שדות נפט -‬
‫אין לנו שקי שינה,‬
‫ואתמול בלילה‬ ‫הטמפרטורות היו בסביבות אפס מעלות.‬
‫כולנו קמים ונשכבים כל הלילה,‬ ‫כי קר לנו ואנחנו רועדים.‬
‫אף לא הבנתי את הביטוי הזה,‬ ‫״קר יותר מתחת של חופר בארות״.‬
‫אבל התחת שלך באמת קופא.‬
‫כן.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫בסוף אתם תחלקו‬ ‫שמיכת צמר בלילה, קמצנים שכמוכם.‬
‫אני אבוא להתכרבל איתך, חבר.‬ ‫-אני יודע.‬
‫בוא אליי.‬
‫אני לא סובל מקור בקלות.‬ ‫אני רגיל להיות בשלג.‬
‫אבל בסופו של דבר…‬
‫- ברנדון, 41‬ ‫צייד מקצועי -‬
‫אני ישן על הסלעים ליד בור האש‬ ‫רק כדי להתחמם קצת.‬
‫אנחנו צריכים לאגור עצים למדורה.‬ ‫כי יהיה קר יותר בהמשך.‬
‫ויישאר קר. זה העניין.‬
‫מזג האוויר מתקרר יותר ויותר בכל לילה.‬
‫- ג׳ואי, 35‬ ‫פועל בניין -‬
‫קשה פה, אבל אני יודע שאשרוד בזכות דלתא.‬
‫הם קיבלו אותי בזרועות פתוחות,‬ ‫וזה באמת שינה הכול בשבילי.‬
‫בקבוק ויסקי יהיה פשוט…‬
‫אלוהים, אחי.‬ ‫-מעולה.‬
‫ואו.‬
‫- מחנה אלפא‬ ‫טוניה, טריי -‬
‫- מחנה אלפא‬ ‫טריי -‬
‫לראות חברת צוות וחברה קרובה מאבדת הכרה…‬
‫זה הביא אותי‬ ‫לרמה חדשה לגמרי של פחד שמעולם לא חוויתי.‬
‫טוניה איננה.‬
‫ואני יודע שהיא תרצה לחזור בלב ובנפש.‬
‫אבל היא לא יכולה לחזור.‬
‫אני המוהיקני האחרון.‬
‫- הזמן שנותר עד להדחה של טריי -‬
‫אני האחרון באלפא.‬
‫אני צריך למצוא צוות אחר.‬ ‫אני לא ממש סומך על בראבו.‬
‫אבל אני לא יכול‬ ‫להגיע לצ׳רלי או לדלתא לפני שיחשיך,‬
‫- מחנה אלפא‬ ‫טריי -‬
‫- דלתא, צ׳רלי, בראבו -‬
‫אז הם האפשרות היחידה שלי להישאר במשחק.‬
‫להצטרף לקבוצה חדשה של אנשים,‬
‫להכיר את האישיות שלהם, להבין מי הם…‬
‫אני לא יודע.‬
‫מובן שכל אחד יקבל אותך‬
‫אם תביא איתך ציוד,‬ ‫דברים שהם יכולים להשתמש בהם.‬
‫היית טובה אליי, בקתה קטנה.‬
‫אבל קודם כול,‬
‫טריי צריך לירות זיקוק‬ ‫לכבוד חברתו לצוות, טוניה.‬
‫אני יודע שאני רגיל להתבודד,‬
‫אבל טוניה, אנחנו נהיה חברים לכל החיים.‬
‫זיקוק?‬
‫אין מצב.‬
‫יש!‬ ‫-זיקוק!‬
‫איזה כיף!‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫לדעתי הוא הגיע מאלפא.‬
‫בראבו אמרו שיש בינינו ברית,‬
‫ולא ראיתי שום חברות שהגיעה מבראבו.‬
‫אחרי שבאיו ירה את הזיקוק…‬
‫זיקוק!‬
‫הוא הלך!‬
‫שלום ולא להתראות, גנב!‬
‫בהחלט נפגעתי כששמעתי את בראבו חוגגים.‬
‫אלפא ירו זיקוק.‬
‫ואז, אחרי שזאק יצא מהמשחק,‬
‫בראבו לא עשו כלום.‬
‫זה באמת מבאס שכרתנו ברית, ואין כלום.‬
‫התחלתי לחשוב.‬
‫ברור לי שאני צריך ללכת לבראבו,‬
‫אבל זה פשוט לא מה שאני רוצה לעשות.‬
‫התחלתי עם אלפא.‬
‫ונסיים עם אלפא.‬
‫כלומר, כולנו יודעים.‬
‫תאוות בצע היא חטא, ואני פשוט לא אדם כזה.‬
‫שמעתי שניים.‬ ‫-שמעתי שני זיקוקים.‬
‫בזמן שצוות דלתא‬ ‫מנסה לפענח מהיכן נורו שני הזיקוקים,‬
‫צוות בראבו ממשיך עם משימות היום…‬
‫״איש שעובד קשה…״‬
‫בלי להבחין בזיקוקים‬ ‫ובסופם של בעלי הברית שלהם, אלפא.‬
‫כן!‬
‫הם האנשים הכי קולניים‬ ‫על לוח המשחק הזה, אני נשבעת.‬
‫בסדר.‬
‫נלך למצוא מקום טוב.‬
‫לפני שאני עוזב, אני מסתיר את הציוד מבראבו.‬
‫אני באמת לא רוצה שהם יקבלו אותו.‬
‫הם פשוט יכפילו את כמות הציוד שלהם.‬
‫בעיניי זו רמאות.‬
‫בואו נעשה את זה מעניין, טוב?‬
‫אתם אומרים שאתם חזקים.‬
‫תיהנו.‬
‫טוב, עכשיו תצטרכו להראות‬ ‫שאתם יכולים להסתדר עם מה שיש לכם.‬
‫ממש לא שיחקתם כבעלי ברית.‬
‫אפילו כשמישהו נפצע לא באתם לראות מה קורה.‬
‫אז בואו נשחק משחק.‬
‫אם הם מפספסים את זה, זו אשמתם.‬
‫טוניה אמרה לי‬
‫שאתה מקבל רק הזדמנות אחת‬ ‫להראות למישהו מי אתה.‬
‫אז מי שינצחו,‬ ‫אני מקווה שעשיתם את זה בדרך הנכונה,‬
‫עם יושרה.‬
‫- יום 18, רוחות‬ ‫8:55, 4 מעלות -‬
‫זה נראה כמו… אני חושב שזה מסוק.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫זו ציפור.‬
‫זה מסוק, בטוח.‬
‫אני אעיף מבט.‬
‫היי, הם מצניחים פה משהו, חבר׳ה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫יש להם חבילות גדולות והם מורידים אותן.‬
‫לראשונה מזה 18 ימים…‬
‫שמעתי עוד אחד.‬
‫רעש מסוקים…‬
‫תראו את הגודל של המטען הזה.‬
‫מסמן את בואן של הצנחות משאבים.‬
‫אני כל כך מתרגשת!‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫יש!‬
‫ארגז מוצנח סמוך לכל אחד מארבעת המחנות.‬
‫הם נופלים לצד השני. עוד אחד מגיע.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫בעוד שתכולת הארגזים תועיל להם לשרוד…‬
‫- מחנה אלפא‬ ‫מחנה צ׳רלי -‬
‫המשטחים והמצופים‬ ‫טומנים בחובם גם הזדמנות נסתרת.‬
‫ואם הצוותים יחליטו שהסיכון שווה את התמורה,‬
‫יהיה עליהם להעז‬ ‫להיכנס למים הקרים כדי להשיג אותה.‬
‫קדימה!‬
‫הרוח נושבת.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫הוא מתחיל להיסחף.‬
‫אז הארגז במים.‬
‫אוי, אחי.‬
‫אבל אף אחד מאיתנו לא רוצה‬ ‫להיכנס למים בטמפרטורה של שתי מעלות.‬
‫אוי, לא. הוא נסחף.‬
‫זה יהיה קר בטירוף.‬
‫מה נסגר?‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫איך לעזאזל נשיג את זה?‬
‫זאת האספקה המוצנחת שלנו.‬ ‫אנחנו לא יודעים מה יש בפנים.‬
‫מקווים שזה משהו ממש טוב.‬
‫זה שם? לא.‬
‫מי מכם יודע לשחות?‬
‫מי ייכנס?‬
‫מי מטפל בזה?‬ ‫-לך יש הכי הרבה שומן בגוף, אחי.‬
‫אתה נכנס?‬
‫הדבר הזה הולך ומתרחק.‬
‫זה בטוח. אני נכנס.‬
‫טוב, הוא נכנס.‬
‫אני מתפשט ונשאר בבגדים תחתונים.‬ ‫אני לא אתן לזה לחמוק מאיתנו.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫ואו.‬
‫קדימה, מותק! קדימה!‬
‫קר. אני לא אשקר.‬
‫אני מתחיל לאבד תחושה באצבעות ובבהונות שלי.‬
‫תן לי את המקל.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫אוף, הוא לא ארוך מספיק.‬
‫שיט.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫הריאות שלי מתחילות להתכווץ.‬
‫אתם יודעים… ללא שליטה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫תעלה לשם עכשיו.‬ ‫-אתה חיה רעה, בנאדם.‬
‫ברנדון לא היסס לקפוץ למים בשבילנו.‬
‫- אריק, 49‬ ‫שף -‬
‫תן לי לחבק אותך, בחור גדול.‬
‫תעלה לשם ותתחמם, אחי.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫הצלחת.‬
‫כן, אדוני, דרייק.‬ ‫-המגף שלי מלא במים.‬
‫קדימה, סאמי.‬
‫קיבלנו גם רשת?‬
‫בוא, תראה את המקום שלך. נעים וחמים בשבילך.‬
‫האש נעימה.‬
‫חבר שלי.‬
‫חששתי שזה עלול להיות מצב היפותרמי.‬
‫אני ממש שמחה.‬ ‫-אני כל כך שמח עכשיו.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫הלב שלי הולם.‬
‫אני מקווה שזה אוכל.‬
‫הנה זה בא.‬
‫בסדר. עוגת גבינה.‬
‫מה זה?‬ ‫-אני לא יודע. שני שקים.‬
‫מה יש שם, סאמי?‬
‫נראה כמו שק שינה.‬ ‫-שק שינה!‬
‫שק שינה אחד.‬
‫שני שקי שינה.‬
‫איזו הפתעה נעימה!‬
‫עכשיו כשהטמפרטורות ירדו מתחת לאפס,‬
‫לכל צוות סופקו שני שקי שינה…‬
‫גם השקים העמידים למים יהיו ממש טובים.‬
‫ורכיבים שונים שיוכלו להביא להם תועלת‬
‫ולהגדיל את הסיכויים שלהם לנצח במשחק.‬
‫מצופים, מה?‬
‫לדעתי צריך להעביר את החבל דרך כל המצופים.‬
‫בסדר.‬ ‫-ופשוט לגרור אותם חזרה.‬
‫תראו את כל המצופים האלה. זה מטורף.‬
‫אני יודעת.‬
‫יש כאן מתנות ברורות,‬ ‫שקי השינה והשקים העמידים למים…‬
‫- אמילי, 32‬ ‫אנליסטית נתונים -‬
‫אבל אני גם מנסה למצוא עוד דברים.‬
‫האם יש צופן סודי שצריך לפצח?‬
‫זה משחק.‬
‫אני לא חושבת שפשוט‬ ‫נקבל את התשובות בכל פעם.‬
‫אני חושבת שנצטרך להתאמץ למצוא אותן.‬
‫הם טובים, חבר׳ה.‬
‫למשטח הזה מחוברים הרבה מצופים ורשתות.‬
‫זו רשת טובה.‬
‫הדבר הזה בבירור‬ ‫הצליח לצוף ולשאת הרבה דברים.‬
‫אני חושבת שזו‬ ‫נקודת התחלה נהדרת לרפסודה, למען האמת.‬
‫לגמרי.‬
‫ואז אני קולטת. זו סירה.‬
‫זה צף כל כך טוב.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫הרעיון של סירה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא בטוחה מה לעשות עם זה עכשיו,‬
‫אבל אני חושבת שזה יפתח לנו אפשרויות חדשות.‬
‫אז הם נתנו לנו שני שקי שינה.‬
‫מעניין אם זה אמור להיות של אלפא.‬
‫הם נתנו לנו שתי שמיכות.‬
‫קיבלנו רק שניים לחמישה אנשים.‬
‫- ברי, 26‬ ‫יוצאת חיל האוויר -‬
‫אני רוצה לבדוק אם אלפא קיבלו חבילה זהה.‬
‫איזה יום נפלא.‬
‫כן.‬
‫זו זכות ענקית להיות כאן.‬
‫כן, זה מטורף.‬
‫אנשים יהרגו כדי לעשות את זה עכשיו.‬
‫לא מודעים לשני הזיקוקים האחרונים‬ ‫שצוות אלפא ירה יום קודם לכן…‬
‫תראו את עקבות האייל הקורא.‬ ‫-ואו.‬
‫הבנים מצוות בראבו‬ ‫יוצאים למסע של שני ק״מ וחצי‬
‫כדי לבדוק מה שלום בעלי בריתם.‬
‫צדפה גדולה.‬
‫כן.‬
‫הגאות מהבוקר נסוגה,‬
‫והשאירה מאחור ארגז‬ ‫מול הטריטוריה של אלפא.‬
‫אנחנו חושבים שנשארו באלפא שני שחקנים.‬
‫אז העובדה שקיבלנו רק שני שקי שינה‬
‫הכניסה לי לראש את הרעיון‬ ‫שאולי קיבלנו את הארגז שלהם.‬
‫אז אנחנו הולכים לאלפא היום‬ ‫לבדוק מה הם קיבלו בהצנחה,‬
‫ולבדוק מה שלומם.‬
‫מה נסגר?‬
‫נראה שכל הדברים של אלפא‬ ‫מהצנחת המשאבים עדיין על החוף.‬
‫זה מוזר, אחי.‬
‫אני לא רואה עשן.‬
‫מה קורה כאן, לעזאזל?‬
‫היי.‬
‫הנה המחנה שלהם.‬
‫לא נגעו בזה.‬
‫איפה המחסה?‬
‫הוא היה ממש פה.‬
‫זה היה המחסה שלהם?‬
‫כן.‬
‫אין מצב, אחי. איפה הברזנט?‬
‫ריק לגמרי, אחי.‬
‫אחי, הדבר הזה קטן. הם בטח היו אומללים.‬
‫אנחנו נכנסים למקום המחסה שלהם‬ ‫והכול שם מפורק לגמרי,‬
‫ואין שם אף אחד.‬
‫אבל אז קלטתי משהו פתאום וחשבתי, ״שיט״.‬
‫- דרו, 28‬ ‫בעל ספינת מסיבות -‬
‫הם הלכו, אחי.‬
‫הם ירו זיקוקים, אחי, ולא ידענו.‬
‫הם עזבו.‬ ‫-אין יותר אלפא.‬
‫אנחנו שני הצוותים האחרונים‬ ‫על לוח המשחק. יש, חבר׳ה!‬
‫היי!‬ ‫-יש!‬
‫תראו אותנו, שיט!‬
‫ואו!‬ ‫-יש!‬
‫יאללה!‬
‫איזה כיף!‬
‫נותרו רק שני צוותים.‬
‫מהיום הראשון אמרתי שבראבו נועדו לנצח.‬
‫הקבוצה שלנו הכי חזקה.‬
‫זה מטורף, אחי.‬
‫הסיכויים שלנו פשוט מעולים עכשיו.‬
‫ממש, אני אומר לך.‬
‫לראות את הכול מסתדר ככה‬
‫זה כמו…‬
‫יצירת אמנות יפהפייה מאלוהים.‬
‫יש שם סכין.‬
‫הסכין שלהם? הם השאירו את הסכין שלהם?‬
‫הם כתבו לנו פתק.‬ ‫-מה?‬
‫על העץ.‬
‫אפשר לקרוא את זה מכאן.‬ ‫-כן.‬
‫״בראבו, מאחר שלא בדיוק הייתה…״‬
‫״שלא בדיוק הייתה לנו ברית…״‬
‫״עכשיו אתם צריכים…״‬
‫״אתם צריכים למצוא את הציוד שהשארתי.״‬
‫הם החביאו את כל הציוד.‬
‫אוי, לא.‬
‫״לא בדיוק הייתה לנו ברית״?‬
‫למה הוא מתכוון?‬ ‫-חשבתי שהייתה.‬
‫מעניין אם הם כעסו‬ ‫שלא באנו לבדוק מה שלומם עד עכשיו.‬
‫קצת התאכזבתי לקרוא את המסר הזה,‬
‫כי כן הייתה ברית בין בראבו לאלפא.‬
‫ממש התבאסנו מזה.‬
‫גם אני הייתי ממש עצוב.‬
‫טוב, אז בואו נתפצל ונמצא את הדברים.‬
‫מה נסגר, אחי?‬
‫אם נמצא את הציוד, זה כמו הגביע הקדוש.‬
‫נקבל עוד גרזן, עוד סכין.‬
‫נקבל עוד שתי יריעות ברזנט, עוד קשת.‬
‫כמה זמן הם כבר לא כאן?‬
‫פשוט תפקחו את העיניים.‬
‫אז אנחנו מחפשים.‬ ‫אנחנו עורכים חיפוש יסודי.‬
‫חפשו משהו שנראה קצת יוצא דופן.‬
‫בוא אליי, ציוד.‬
‫אבל זה מבאס,‬ ‫כי אין לנו את הקלוריות לבזבז על זה.‬
‫מצאתם משהו?‬ ‫-לא.‬
‫איפה היית שם את זה, טריי?‬
‫אני לא יודע כמה זמן עוד נצטרך לחפש.‬
‫אתה לובש כפפות. תכניס את הידיים.‬
‫אני לא רואה שם כלום, אחי.‬
‫רק תבדוק אם אתה מרגיש ידית. ידית של גרזן?‬
‫בשלב מסוים,‬ ‫כדאי שנחליט לעצור ונחזור למחנה.‬
‫אין שם כלום, אחי.‬
‫בסדר.‬
‫אם הייתי מחביא המון ציוד ביער,‬
‫איפה הייתי שם אותו?‬
‫הייתי שם אותו במקום גבוה.‬
‫זה היה יכול להיות מחסה ממש מוצלח.‬
‫מצאתי!‬
‫יש!‬
‫היי!‬
‫הם הסתירו את זה ממש טוב.‬
‫תן כיף, אחי.‬ ‫-אחי.‬
‫וזה שם, מוסתר מאחורי בור.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫הכול מקופל יפה בתוך שק.‬
‫הקשת והחצים.‬
‫אני מקווה שהגרזן בתחתית.‬
‫ברי תתחרפן כשהיא תגלה.‬
‫אחרי שכרתנו את הברית שלנו,‬ ‫היה קצת מוזר שלא שמענו מהם.‬
‫רגע ממש חשוב במשחק שלנו, בנאדם.‬
‫ואז התברר שהיינו אמורים לבקר אותם יותר.‬
‫אבל אני חושב שהכול הסתדר כמו שצריך.‬
‫אני אסיר תודה כרגע.‬
‫מטורף לגמרי.‬
‫בוא נראה אם הם קיבלו ציוד זהה בחבילה שלהם.‬
‫בואו נראה מה יש בפנים.‬
‫אותו הדבר, שני שקי שינה.‬ ‫-אותו הדבר.‬
‫בואו נעמיס את הכול על הגב.‬
‫אנחנו לא יודעים מי נשאר בדלתא‬
‫או איך הם מסתדרים שם,‬ ‫כמה זמן הם מנסים להישאר כאן.‬
‫נראה לי שיהיה כיף.‬ ‫-כאן זה בסדר.‬
‫אבל עכשיו כשהשגנו כל הפריטים של אלפא…‬
‫יש לנו עוד שקי שינה,‬ ‫יש לנו עוד ברזנטים למחסה שלנו,‬
‫עוד כלים, סכינים, גרזנים.‬
‫אז אני מאמין שבראבו‬ ‫יהיה צוות מיליון הדולר בסוף המשחק.‬
‫מה אתם יכולים לעשות עם 200 אלף?‬
‫לשנות את חיי.‬
‫זה ישנה לי את החיים לגמרי.‬
‫לשנות את חיי.‬
‫נעשה כל מה שצריך וכל מה שאפשר‬
‫כדי לוודא שננצח.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫עדיין לא נעים לי‬ ‫שלא קפצתי למים. אני מרגיש אשם.‬
‫בהחלט השתפנתי.‬
‫קצת יותר חם לך עכשיו, או שעדיין…‬
‫לא, אני עדיין קצת קפוא.‬ ‫-ואו.‬
‫זה קצת מוזר. נרדמתי ואז התעוררתי.‬
‫חייבים לזוז במשך שעה בערך אחרי דבר כזה.‬
‫אוי, לא.‬
‫ברנדון המכונה איש ההר, הבחור הזה…‬
‫הוא הפך מגיבור לאגדה.‬
‫אבל אף פעם לא ראיתי אותו ככה.‬
‫אתה מתחיל לסבול מהיפותרמיה?‬
‫ברנדון חווה תסמין של היפותרמיה‬ ‫המכונה ״צניחה מעוכבת״.‬
‫במצב זה טמפרטורת הליבה של הגוף‬ ‫יורדת מתחת לרמות התפקוד‬
‫זמן רב אחרי היציאה מהמים.‬
‫אחרי שהייתי במים, הייתה לי צמרמורת קלה.‬ ‫הרגשתי אותה במעלה עמוד השדרה שלי.‬
‫אז עכשיו אני מנסה להשתלט על זה.‬
‫כן, אני לא רועד או משהו, פשוט לא נעים לי.‬
‫כן.‬ ‫-אני לא הולך לשום מקום.‬
‫אני דואג לברנדון.‬
‫הוא נכס חשוב מאוד לצוות שלנו.‬
‫אם המים האלה יוציאו אותו מכלל פעולה‬ ‫זה ישבור לכולנו את הלב.‬
‫זו הפעם הראשונה‬ ‫שאני צריך להתכרבל מתחת לשמיכה.‬
‫אלוהים, הוא מחייך.‬
‫הדברים שאתה צריך לעבור כדי להשיג פה שמיכה.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫שלום!‬
‫רגע, דרייק סוחב משהו.‬
‫שלום?‬
‫אין יותר אלפא.‬
‫אין יותר אלפא?‬
‫אין. לא היה שם אף אחד.‬
‫המשאבים המוצנחים שלהם היו שם.‬
‫רגע, אלוהים.‬
‫אחי, מה?‬
‫נשארו שני צוותים.‬
‫הידיעה שנשארו רק שני צוותים‬ ‫ואני חברה באחד הצוותים האחרונים‬
‫זו הרגשה פשוט מדהימה.‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫חיפשנו ביער, מצאנו את כל הדברים שלהם.‬
‫יש עוד ברזנט.‬
‫אדיר.‬
‫אני בהלם, באמת.‬
‫אלוהים אדירים, חבר׳ה.‬
‫מצאת את הגרזן?‬
‫הגרזן הצהוב בידינו.‬
‫נשארנו שני צוותים.‬
‫אבל מה זה אומר?‬
‫כמה זמן עוד נהיה כאן?‬
‫צריך פשוט לחכות בסבלנות.‬
‫נראה מתי תהיה לנו הזדמנות.‬
‫קצת מפחיד לדעת שדלתא‬ ‫הוא צוות שאנחנו לא יודעים עליו הרבה.‬
‫אני מנסה למצוא‬ ‫את הדרך הטובה ביותר להעניק לנו יתרון,‬
‫כי אי אפשר לחזות איך הכול ילך.‬
‫אנחנו צריכים עוד קלוריות.‬
‫אנחנו צריכים אוכל.‬ ‫-ושינה.‬
‫ושינה.‬ ‫-ומים.‬
‫אם אתה לא רוצה שק שינה, אני אקח אותו.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫לא, קח אותו.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫אני מעדיף שאתה תישן בו.‬ ‫-למה?‬
‫כי נרטבת. רעדת כולך, אחי.‬
‫אני יבש עכשיו.‬
‫זה קרה לי פעם כשחציתי את הביצות.‬
‫החרא הזה ייפול עליך‬ ‫באמצע הלילה בלי שתשים לב.‬
‫כן, אחי. הקור.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫יש לי שמיכה בפעם הראשונה מאז שהגעתי לכאן.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫טוב. כוסית של לילה.‬
‫עכשיו נשארו רק בראבו ודלתא.‬
‫נהיה פה עוד הרבה זמן?‬ ‫הם יסיימו את המשחק מהר?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫אבל לכולנו יש שקי שינה וזה משמח מאוד.‬
‫נכון, חבר׳ה?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אדוני.‬
‫וסיימנו.‬
‫- יום 19, מעונן‬ ‫6:52, 6 מעלות -‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫הייתי מוכן להרוג בשביל את חפירה.‬
‫הסביבה הזו באלסקה יכולה להיות חסרת רחמים.‬
‫אנחנו פה כבר שבועות‬ ‫ומזג האוויר הולך ומתקרר.‬
‫עוד אחת טובה.‬
‫אנחנו ממשיכים להשיג אוכל,‬ ‫אבל לא מספיק כדי לקיים אותנו.‬
‫זה ממש לא פיקניק.‬
‫קטנצ׳יק.‬
‫קטנצ׳יק פצפון.‬
‫כל האחרים רוצים לאכול פעם ביום,‬
‫אני לא אהיה כזה.‬
‫אני אלקט קצת מזון נוסף לעצמי.‬
‫יש!‬
‫ענקצ׳יק.‬
‫כל יום כאן הוא מאמץ גופני.‬
‫אני מרגיש את זה בגוף.‬ ‫אני מרגיש את זה בעצמות.‬
‫אני בן 50, הרבה יותר מבוגר מהחבר׳ה האלה,‬
‫ולפעמים אני קצת מותש,‬ ‫או שאני פשוט מת מרעב.‬
‫זה מעדן.‬
‫הבוקר אריק יצא לחפש מזון‬
‫והכין לעצמו ארוחת בוקר קטנה.‬
‫אבל רק לעצמו.‬
‫זה היה די טעים.‬
‫בכל ארוחה אחרת שאכלנו…‬
‫- טינה, 41‬ ‫דוגמנית -‬
‫פשוט זרקנו הכול באותו הסיר,‬ ‫וכולם אכלו ממנו כמה שרצו.‬
‫אבל כולנו צריכים לאכול בצורה הוגנת.‬
‫סליחה.‬
‫אריק ממש לא מתחשב בקבוצה.‬
‫זה מאמץ משותף.‬
‫אנחנו מחלקים את המטלות,‬ ‫כי לא כולם יכולים להיות במשמרת מזון.‬
‫אתמול סיכנתי את עצמי כשקפצתי לתוך המים,‬
‫אבל עשיתי את זה בשביל הצוות.‬
‫אז אל תיקח לי או לצוות שלי אוכל‬ ‫כדי לאכול בעצמך‬
‫כי אתה רעב. כולנו רעבים.‬
‫אתם נראים שקטים מאוד היום.‬
‫מבחינתי, לא אכפת לי כשאנשים אוכלים,‬
‫כל עוד האוכל מחולק שווה בשווה.‬
‫אתה רוצה שאני לא אוכל ואמשיך להרגיש ככה?‬
‫זה לא, ״זה בשבילי,‬ ‫ואתה תביא קצת בשביל עצמך.״‬
‫הכול בשביל הצוות.‬
‫ממש לא נעים לי עכשיו שאכלתי.‬ ‫אז אני לא אוכל.‬
‫אם היית עושה את זה בכל מקרה,‬
‫אין טעם להרגיש רע.‬ ‫-אני לא…‬
‫כולם צריכים לקבל את חלקם.‬
‫נמאס לי.‬
‫- מחנה בראבו‬ ‫דרו, ברי, דרייק, אמילי, סאמי -‬
‫לעזאזל. זה משהו.‬
‫היא הייתה מיועדת לסנאי.‬
‫היא מעכה אותו.‬
‫סאמי תפס עוד עכבר במלכודת שלו.‬
‫עכבר קטן.‬
‫מה הוא תפס?‬
‫סאמי תפס עכבר במלכודת שלו.‬
‫יפה.‬
‫רוצה ארוחת בוקר, אמילי?‬
‫אני אשאיר את זה לך, סאמי.‬
‫בבקשה, ברי. ארוחת בוקר.‬
‫יאמי.‬
‫זה בשר אמיתי.‬
‫את יודעת, צדפות וסרטנים זה טוב.‬
‫אבל זה בשר אדום, את מבינה?‬ ‫-כן.‬
‫זאת פצצה של חלבונים וקלוריות.‬
‫אני יכול לתת לך…‬
‫אני אוותר.‬ ‫-את אחת הרגליים הבשרניות.‬
‫אני לא רוצה לאכול את זה.‬
‫אם את יוצאת למסע שלך, את צריכה אנרגיה.‬
‫זה בסדר. לכן אכלתי הרבה צדפות אתמול בערב.‬
‫חשוב לי רק לשתות מים שאני צריכה להרתיח,‬
‫ולהשיט את הרפסודה לאי ההוא.‬
‫יש אי קרוב מאוד למקום שבו אנחנו נמצאים.‬
‫אני רוצה לבדוק מה יש בו.‬
‫אילו צמחים שאפשר לקטוף אולי יהיו שם?‬
‫ואילו חיות שאפשר לצוד אולי נמצא שם?‬
‫בוא נשים אותו כאן מימין, דרו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם נצליח לבנות את הרפסודה‬
‫ולהגיע לאי ההוא ולסייר שם‬ ‫לפני שמישהו אחר יעשה את זה,‬
‫אנחנו חייבים לעשות את זה.‬
‫אני חושבת שבניית רפסודה‬ ‫היא יתרון אסטרטגי עצום‬
‫ואני מקווה שדלתא עדיין לא עלו עליו.‬
‫אני ממש רוצה לצאת לשם בהקדם האפשרי.‬
‫האי במרחק של כמעט 500 מטרים מהמפרץ,‬
‫ואמילי תחתור נגד הזרם רוב הזמן.‬
‫תודה שבאתם לעזור.‬ ‫-אין בעיה. זה לא ייקח זמן.‬
‫למען האמת, יש סיכוי שתוכלי לשבת עליה‬
‫עם מה שיש עליה עכשיו, אני לא צוחק.‬
‫אני רוצה עוד.‬
‫נוכל אפילו למשוך את זה חזרה.‬
‫שנקשור את זה לפינה?‬ ‫-נקשור את זה לפינה.‬
‫אני לא רוצה.‬ ‫אני רוצה שזה יהיה מתחת לרפסודה.‬
‫אני מרגישה שאני מתחילה להיות קצת שתלטנית.‬
‫בהחלט יש לי נטיות פרפקציוניסטיות לפעמים,‬
‫אבל בנסיבות האלה, ביטחוני האישי תלוי בזה.‬
‫אפילו אם נדחוס לכאן עוד…‬
‫זה יהיה קשה. הם לא ייכנסו ביניהם.‬
‫תחבתי כבר את ארבעה מצופים שם מתחת.‬
‫אמילי אמרה פתאום,‬ ‫״אני עולה על הרפסודה ושטה אל האי״.‬
‫ואנחנו כזה, ״בסדר״.‬
‫אנחנו בונים הרבה מזחים צפים בבית, על הנהר.‬
‫אבל ברור לי שעדיף שאני אשוט על הרפסודה.‬ ‫אני מבלה הרבה זמן על המים.‬
‫אני פשוט מנוסה יותר מאמילי על המים.‬
‫הייתי קושרת אותו לחבל עצמו.‬
‫אני הולך מפה.‬ ‫אני נותן לכם לעשות את זה.‬
‫אלוהים, זה מעצבן אותי.‬
‫היא אמרה, ״אני אשוט, אני אעשה את זה״.‬
‫ואת יודעת מה?‬ ‫את האחראית על הרפסודה, גברת.‬
‫בהחלט יש שם זרם.‬
‫כן.‬ ‫-בטוח.‬
‫רואים אותו.‬
‫מפלס המים עדיין יורד?‬
‫כן.‬ ‫-אפשר לחכות עד שהגאות תגיע.‬
‫לא.‬ ‫-אני מעדיפה לצאת.‬
‫הגאות חזקה מאוד,‬ ‫אז אני לא חושבת שצריך לזלזל בה.‬
‫זו לא סתם חתירה זריזה לאי.‬
‫זה מאמץ אדיר, במיוחד כשהגאות מתקרבת.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, הרם!‬
‫אני לא מרגישה שהקבוצה תומכת בי במאה אחוז.‬
‫צריך להוריד אותה למים.‬
‫אני מרגישה שקצת מזלזלים בי.‬
‫אבל אני מאמינה במשימה הזאת.‬
‫שבי.‬
‫אמילי יוצאת בשעה 13:20.‬
‫זה משאיר לה פחות מארבע שעות‬ ‫לצלוח את המסע הלוך ושוב…‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫לפני רדת החשכה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, צאי!‬
‫תחתרי לך.‬
‫איזה משוט קטן.‬
‫טוב, אני הולך לצפות ממקום גבוה יותר.‬
‫כל כך איטית!‬
‫אתה חושב שיש שם משהו?‬
‫אני לא יודע. יהיה ממש מגניב אם כן.‬
‫אני כבר נסחפת.‬
‫אתם רואים אם אני זזה בכלל או לא?‬
‫כן, את לגמרי זזה!‬
‫אני רוצה לספק את הסחורה בשביל הצוות.‬
‫שיהיו גאים בי.‬
‫אני מנסה להישאר אופטימית‬
‫ולהוציא את זה לפועל למען הקבוצה.‬
‫ברגע שהזרם יגיע אלייך,‬ ‫תצטרכי לחתור בכל הכוח!‬
‫תחתרי!‬
‫תשע מאות מטרים צפונית לאי, ליד מחנה דלתא,‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫הצייד המקצועי ברנדון‬
‫גילה סימנים לנוכחות של טרף יוצא דופן.‬
‫אני מנסה למצוא דורבן.‬
‫ראיתי קצת סימנים לנוכחות שלו פה ושם.‬
‫ממש כאן.‬
‫מצאתי משהו שלדעתי הוא מאורה.‬
‫אולי זה בור שהוא משתמש בו, בכל אופן.‬
‫ואז ממש כאן, יש ערימה של גללים ישנים.‬
‫הוא בטח ישן כאן במאורה,‬ ‫יוצא, הולך לשירותים.‬
‫חבל שאין גם ערימה חדשה.‬
‫דורבנים לא אוכלים בשר.‬
‫הם אוכלים קליפות עצים.‬
‫אני אומר לעצמי…‬ ‫האנרגיה דועכת קצת מדי יום,‬
‫בגלל המחסור במזון.‬
‫אבל אם נתפוס דורבן,‬
‫נקבל בערך חמישה ק״ג של בשר טוב ושמן מאוד.‬
‫זה יהיה עצום. זה פשוט יהיה…‬
‫עוד אוכל בבטן, זה יעודד אותנו.‬
‫אז אני מרגיש בלחץ לתפוס את הדורבן הזה.‬
‫ואו.‬
‫כמובן, הם גם על העצים לא מעט.‬
‫הנה קקי טרי יותר.‬
‫הנה עוד בור.‬
‫אין מצב.‬
‫הנה הוא.‬
‫אל תעלה.‬
‫סליחה, חבר.‬
‫הוא נופל.‬
‫סליחה, חבר.‬
‫בראבו!‬
‫אנחנו אוכלים דורבן הערב!‬
‫להרחיק ממני את הזנב‬ ‫כך שהוא לא ידקור אותי בתחת.‬
‫אני מת לקחת את הדורבן הזה אל הצוות,‬
‫כי הם רעבים.‬
‫אני מקווה שזה גם יעודד אותם.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫ראיתי שאני נסחפת.‬
‫אני רואה גם את הזרם.‬
‫כשאני מתקרבת לאי אני אומרת לעצמי,‬
‫״קדימה, קטן עלינו.״‬
‫״פשוט תעשי מה שצריך.״‬
‫המים בהחלט קרים,‬
‫אבל ככל שאגיע לשם מהר יותר,‬ ‫כך אוכל לחזור מהר יותר.‬
‫יבשה!‬
‫זה תלוי רק בי.‬
‫תעשי סיור מהיר!‬ ‫ככה תוכלי לחזור לפני הגאות!‬
‫לאמילי יש שעה ו־40 דקות‬ ‫של אור יום לסייר באי‬
‫ולחזור למחנה.‬
‫יכול להיות שהכול לשווא.‬ ‫אני לא יודעת, אבל אני מנסה.‬
‫כשאני בטבע לבד,‬
‫אני מרגישה המון שלווה‬
‫ומקבלת פרספקטיבה…‬
‫ואני נושמת ומקשיבה ומביטה.‬
‫אני חושבת על אי ההתאמה בין מי שאני‬
‫לבין רבים מחברי הצוות שלי.‬
‫אני לא יודע אם אמילי‬ ‫תצליח לחזור לפני רדת החשכה.‬
‫כדאי שהיא תחזור לפה.‬ ‫שלושת השקים העמידים למים אצלה.‬
‫היא לקחה את שלושתם?‬
‫באמת מציק לי‬
‫כשהם אטומים לגמרי‬ ‫ולא מוכנים להקשיב לאנשים אחרים.‬
‫אני לא יודעת‬ ‫אם אי פעם הייתי במצב מבודד יותר‬
‫שהיה תלוי בכוח העמידה שלי.‬
‫לפעמים פשוט צריך‬ ‫לקחת סיכון ולגלות מה עובד.‬
‫אלוהים, עץ תפוח.‬
‫יש.‬
‫ידעתי שיהיו פה עצי תפוח.‬
‫יש.‬
‫על פי האקלים ידעתי שיהיו פה עצי תפוח,‬
‫אבל החוף שלנו מוצל כל כך.‬
‫אני גאה בכך שזה היה הרעיון שלי.‬
‫איזה מגניב.‬
‫ההזדמנות לבצע משימה בעצמי,‬
‫הזכירה לי מי אני במהותי.‬
‫יש ל טעם של גרני סמית,‬
‫אבל משום שלא אכלתי ולא שתיתי כלום היום,‬
‫זה בא לי ממש טוב.‬
‫מה זה?‬
‫יפה יפה.‬
‫מה יש לנו כאן?‬
‫טוב. וזה סט שלם. ואו.‬
‫אלוהים. אני מתרגשת‬ ‫אפילו שאני לא יודעת בדיוק מה זה.‬
‫סוג של מלכודת.‬
‫אני לא בטוחה בדיוק‬ ‫איזה מין יצורים נלכוד בה,‬
‫אבל אולי מישהו בצוות שלי יודע.‬
‫אז היא בהחלט חוזרת איתי הביתה.‬
‫יהיה קשה לחזור.‬
‫- הזמן שנותר עד השקיעה -‬
‫ממש קיוויתי לחזור לפני השקיעה.‬
‫אמילי עדיין על האי.‬
‫אני יודעת. היא צריכה להתחיל לחזור בקרוב.‬
‫היא הולכת לכיוון הרפסודה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני כל כך עייפה.‬
‫בסדר. כמעט הגענו.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫מצאת משהו?‬
‫אני חושבת שאלה מלכודות שרימפס.‬
‫אבל יכול להיות שאני טועה.‬
‫מגניב.‬ ‫-יפה.‬
‫גובה פני הים משתנה.‬
‫אני רואה, אני מרגישה את הרוח על הפנים שלי.‬
‫אז אני קצת חוששת שמזג האוויר‬ ‫ישתנה במהירות כמו שקורה כאן בדרך כלל.‬
‫היא חותרת. היא יוצאת.‬
‫יופי.‬
‫אחי, זו דרך ארוכה.‬
‫אני לא מתקדמת לשום מקום.‬
‫היא נסחפת כל כך רחוק.‬
‫אוי, לא. היא חייבת להצליח.‬
‫אחי.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫נראה ששוב יש בשר בתפריט, חברים.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫אלוהים!‬
‫מה תפסת?‬ ‫-תפסת אותו. לא ייאמן!‬
‫תפסתי אותו.‬
‫חבר שלי.‬ ‫-איש ההר עושה זאת שוב.‬
‫כן. חכה רגע.‬
‫אחי, איך?‬
‫הוא איש ההר. תשתוק.‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫חבר שלי. איש ההר. הוא בא להציל אותי.‬
‫- ג׳וזף, 30‬ ‫מכונאי -‬
‫הבחור הזה הלך וירה בדורבן.‬
‫מנסה לגנוב לי את התהילה?‬
‫לא, אני רק קושר אותו שוב.‬ ‫התכוונתי לשחרר אותו כאן.‬
‫אל תחתוך את החבל.‬
‫אני לא אחתוך את החבל.‬
‫המתח היה גבוה הבוקר,‬
‫אז הדורבן הזה בהחלט משנה הכול.‬
‫לקחת אותו אל שפת הים בשבילך?‬
‫אתה יכול, כן. נלך לנקות אותו שם.‬
‫אני די גאה בעצמי.‬
‫צדתי אוכל לכולם. ארוחה טובה ורצינית.‬
‫אתה פשוט מורט אותם ככה.‬ ‫-כן.‬
‫ואתה אוסף אותם.‬
‫תמשיך לתלוש אותם.‬ ‫וצריך לדאוג שכולם יהיו ישרים.‬
‫ככה תולשים קוצי דורבן.‬
‫ואני יודע שהבוקר‬ ‫אריק לקח אוכל שמגיע לכולם.‬
‫אבל זה לא מה שיקרה פה.‬ ‫זה בשביל כולם, כולל אריק.‬
‫מעולם לא אכלתי דורבן,‬ ‫אבל אני עומדת לעשות את זה.‬
‫זה יקרה.‬
‫המלחת את הצלעות?‬
‫כן.‬
‫תראו את השומן הזה.‬
‫איך כולם מרגישים?‬
‫אני מרגיש נהדר.‬ ‫-נפלא.‬
‫נרתיח את זה לאט לכדי נזיד ציידים.‬
‫יש לנו בפנים רגליים, כבד, לב.‬
‫אני רוצה את הלב.‬
‫קיבלת. הוא שלך.‬
‫הם היו מתוסכלים כי רציתי‬ ‫לאכול עוד קצת הבוקר,‬
‫ואני מבין אותם.‬
‫אני יודע שאני מניאק לפעמים.‬
‫ואני בהחלט צריך להשתפר.‬
‫זה העכברוש הכי גדול שאכלנו עד כה.‬
‫אני לא מתלונן.‬
‫וברנדון גורם לי לרצות להמשיך…‬
‫ופשוט להיות אסיר תודה על חברי הצוות שלי.‬
‫מי קיבל כבד?‬
‫כבד דורבן.‬
‫כי לפעמים אני לא מתייחס אליהם יפה.‬
‫אני מרגיש כמו בלהקת זאבים, בנאדם.‬
‫מעניין מה צוות בראבו אוכל.‬
‫את הדמעות של עצמם.‬
‫לא את זה.‬ ‫-אני מאחל להם רק טוב.‬
‫כן, אני מאחל להם נסיעה טובה הביתה.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫קדימה, אמילי.‬ ‫את חייבת לחזור לפני החשכה, חברה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הדבר הזה נפל.‬
‫בן זונה.‬
‫את בסדר, אם?‬
‫זה דפוק.‬
‫האוצר שלנו שקע.‬
‫אז אני מנסה לשנות מיקום.‬
‫נהדר.‬
‫גרירת המלכודות האלה מאטה אותי,‬
‫אבל זה חייב להיעשות.‬ ‫בשביל עצמי, בשביל הצוות שלי.‬
‫לעזאזל.‬
‫אחי, היא לא מתקדמת בכיוון הנכון.‬
‫כאילו, הגאות מזיזה אותה.‬
‫השעה 17:06.‬
‫וכשהגאות מתקרבת לנקודה הגבוהה ביותר,‬
‫היא יוצרת מרחק נוסף לקו החוף של בראבו,‬
‫והיא גם משנה את כיוון הזרמים,‬
‫ומזיזה כל דבר שעומד בדרכה אל מחוץ למפרץ‬
‫ולכיוון האוקיינוס השקט העצום.‬
‫היא נסחפת כל כך רחוק, אחי.‬ ‫היא עברה משם לכאן.‬
‫אני מדחיקה את הפאניקה.‬
‫אני לא רוצה להגיד לעצמי שאין תקווה.‬
‫אני לא רואה אותה חותרת.‬
‫מתחיל להחשיך וכולנו מתחילים לדאוג.‬
‫- סאמי, 27‬ ‫מומחה להישרדות בטבע -‬
‫אני לא מתאר לעצמי מה עובר לאמילי בראש.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם יש לה את הכוחות הדרושים כדי לחזור.‬
‫אולי לא נקבל את המלכודות.‬
‫לעזאזל.‬
‫הרצון של אמילי להפליג לאי בהחלט ביאס אותי.‬
‫אם הייתי על הסירה,‬ ‫הייתי מתאים את עצמי לגאות‬
‫ומתחיל לחתור ולחתור.‬
‫זה פשוט. אבל יכול להיות שלא יצא מזה כלום.‬
‫היא בטח כל כך עייפה.‬
‫אני צריך לחמם את הבהונות. הן ממש כואבות.‬
‫כן, אין בעיה. ברי דואגת למדורה.‬
‫טוב.‬
‫ואו.‬ ‫-מה?‬
‫אמילי נסחפת ממש רחוק עם הגאות.‬
‫מה?‬
‫אני רציני לגמרי.‬
‫המצב לא טוב.‬
‫אני חושב שהיא גם ממש עייפה עכשיו…‬
‫אני יודעת שזה ממש מתסכל אותה.‬
‫לעזאזל. אם היא תצא מהמשחק,‬ ‫איך נקבל את הדברים שלנו בחזרה?‬
‫לא נקבל אותם?‬
‫אוי, כל השקים העמידים למים אצלה,‬ ‫וגם התיק הגדול.‬
‫אכפת לך לשמור על האש? אני יוצאת לשם.‬ ‫-כן, אין בעיה.‬
‫לעזאזל.‬
‫- מחנה בראבו‬ ‫אמילי, 900 מ׳ -‬
‫הזרם סחף את אמילי 900 מטרים‬ ‫מזרחית למחנה שלה.‬
‫והזרם חזק כל כך‬
‫שהחתירה נגדו מתבררת כקרב אבוד.‬
‫אני ממש מקווה שהיא תגיע, אחי.‬
‫אני מרגישה חוסר אונים‬ ‫כשאני רואה את חברתי לצוות על רפסודה‬
‫באמצע המים, ויודעת שאני לא יכולה לעזור לה.‬
‫דרו?‬ ‫-כן?‬
‫אתה יכול להביא את המעיל שלה?‬
‫חבר׳ה, אני לא אלך בבוץ הזה.‬
‫ממש מוזר שלחלק מחבריי לצוות לא היה אכפת.‬
‫יש חוסר דחיפות,‬
‫אבל אני לא חושבת שהזמן לצידנו.‬
‫אני פשוט אתן לה את הז׳קט שלי כשהיא תגיע.‬
‫אני אתן לה גם את שלי. זה לא משנה.‬
‫אני יודעת שאמילי קשוחה מאוד‬ ‫ושהיא כל כך מוכשרת.‬
‫אבל היא מפחדת וקר לה.‬
‫וכשנסחפים כל כך רחוק עם הגאות…‬
‫יש נקודת אל חזור.‬
‫קדימה, אם! את מסוגלת!‬
‫תודה לכם.‬
‫זה מבאס!‬
‫אז הפאניקה…‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מתחילה להרגיש אותה באמת.‬
‫הגוף שלי כל כך כואב.‬
‫אני לא יכולה להילחם בזרם‬ ‫ואני נסחפת אל הים.‬
‫קדימה, אם!‬
‫זה כל כך חסר תקווה.‬
‫אני יודעת איך היפותרמיה עובדת.‬ ‫אני יודעת באיזו מהירות היא יכולה להתפשט.‬
‫זה מצב מסכן חיים.‬
‫אני צריכה לנטוש את הרפסודה,‬
‫אני צריכה למלא את זה באוויר,‬
‫ולהחזיק מעמד ולשחות.‬
‫כי אני אתקע.‬
‫אני כבר תקועה כאן.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫את מסוגלת, אם!‬
‫היא חייבת להגיע.‬
‫אין לה כוחות.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני מתה מפחד.‬
‫אני כל כך מפחדת.‬ ‫אני ממש לא רוצה להיכנס למים.‬
‫קדימה, אמילי! את מסוגלת!‬
‫היא מסוגלת. היא רק צריכה לעשות מאמץ.‬
‫זה מבאס.‬
‫זה ממש מבאס.‬
‫אחי, היא כל כך מותשת.‬
‫אולי היא תירה זיקוק.‬
‫אני ממש לא רוצה לעשות את זה.‬
‫אני כבר רועדת.‬
‫אני כל כך מפחדת.‬
‫אני לא יכולה פשוט לוותר.‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬