DAG 15, KLART 3.48, -3 °C
Tonia, är du med oss?
Tonia?
ALPHALÄGRET
Vänta.
Tonia har förlorat medvetandet.
Yo.
Uppfattat.
Tonia? Tonia, hör du mig?
Hör du mig, Tonia?
Jösses…
Patienten svarar på smärtstimulans.
Tonia?
Okej, öppna ögonen.
Bra. Stanna hos oss. Vi ska hålla dig varm.
Okej.
Fortsätt prata.
Tonia. Jag är här hos dig, okej? Du ska ombord på båten.
-Okej. -Vi ska ta dig till en varm plats.
Jag måste stanna här hos Tre.
Jag vet att du måste stanna hos Tre.
Vi ska transportera ut dig. Du behöver omedelbar vård.
Lämna korgen här.
-Det är svårt. Du måste bli varm. -Jag vill inte lämna honom.
-Jag vet. -Han är den enda som är kvar.
Jag vet. Du ska få vård. Ett, två, tre.
-Bra. -Okej.
Ta det försiktigt. Det är halt.
Lugnt och fint.
Tonia tuppade av och blev medvetslös.
Tre, vill du komma hit?
Det var inget spel längre. Det var liv eller död.
Jag vet att hon har barn i min ålder.
Hon har folk som väntar på att hon ska komma hem.
Så det enda jag tänkte på var
att vi måste ge henne den hjälp hon behöver.
-Vi har Tre här. -Ska du ta en åktur?
-Kom hit. -Hur är det?
-Förlåt, Tre. -Sluta säga förlåt.
Jag säger det jag sa innan idag: Det händer grejer. Sånt är livet.
Det kommer alltid att hända.
Tills dagen du dör händer det grejer. Må inte dåligt över det här.
Jag är ledsen att det här behövde hända dig.
Det gör inget.
Vi måste åka.
Jag vill ha dig hemma hos dina barn och dina föräldrar, okej?
Tre, du måste gå.
Vi kanske inte vann, men vi fick fram vårt budskap.
-Ja. -Okej?
Ja.
Jag trodde att vi skulle vinna.
BRANDKÅR
Jag vet inte vad som hände.
Jag vet att när jag vaknade var jag fastspänd på en bår
och inte med i spelet längre.
-Okej. -Kör.
Jag behövde det.
Jag behövde det för min familj och för mig.
Jag är fortfarande chockad.
Men jag har fått en ny familjemedlem för livet.
Det är en vinst. Det är inte ofta man träffar fantastiska människor.
Jag är evigt tacksam för det.
Jag hoppas att han ger sig ut och slåss för sin plats
och ger sig själv en chans. Jag vill inte ha tagit det ifrån honom.
TONIA FÖRDES TILL PETERSBURG MEDICAL CENTER
DÄR HON BEHANDLADES FÖR HYPOTERMI TILL FÖLJD AV EXTREM KYLA
OCH HYPOGLYKEMI TILL FÖLJD AV UNDERNÄRING OCH UTTORKNING.
DET HÄR HAR TVINGAT HENNE ATT LÄMNA TÄVLINGEN.
TRE ÅTERVÄNDE TILL LÄGRET ENSAM EFTER EVAKUERINGEN.
HAN HAR 24 TIMMAR PÅ SIG ATT HITTA ETT NYTT LAG ANNARS DISKAS HAN.
11 SPELARE
UTE
ENDAST EN REGEL
MAN MÅSTE VARA MED I ETT LAG
UTE
FÖR ATT VINNA EN MILJON DOLLAR
DAG 15, KLART 14.45, 2 °C
De tre kvarvarande lagen har upplevt den kallaste natten i Alaska hittills.
BRAVOLÄGRET
Det blev kallt igen igår. Jag skakade hela natten.
Jag vaknade och samlade in ved för den var slut.
Vi tror att vi har tillräckligt, men den går åt.
Man kan se min andedräkt här inne.
Ja.
Den mest problematiska situationen för mitt lag just nu är nätterna.
Vi har inga sovsäckar, och igår natt var det minusgrader.
Alla var uppe och gick hela natten för att vi frös och skakade.
Jag förstod aldrig ordspråket: "Kallare än en brunnsgrävares arsle."
Men man fryser bokstavligt talat om skinkorna.
Ja.
DELTALÄGRET
Ni får dela med er av en filt en natt, era snåla jävlar.
-Jag kan gosa med dig. -Jag vet.
Kom närmare.
Jag fryser inte så lätt. Jag är van vid snön.
Men när det kommer till kritan
sover jag på stenarna runt elden när den dör bara för att få lite värme.
Vi måste skaffa ett vedlager för det kommer att bli kallare.
Och det förblir kallt. Det är grejen.
Det blir kallare och kallare för varje natt som går.
Det har varit tufft, men jag vet att jag klarar mig på grund av Delta.
De tog emot mig med öppna armar. Det gjorde stor skillnad för mig.
En flaska whiskey hade varit…
-Herregud, hördu. -…gott.
Wow.
ALPHALÄGRET
Att se en lagkamrat och nära vän tappa medvetandet…
Det förde med sig en rädsla jag aldrig tidigare upplevt.
Tonia är borta.
Jag vet att hon gärna hade kommit tillbaka.
Men det kan hon inte.
Jag är den siste mohikanen.
TID TILL TRE ELIMINERAS
Jag är den siste i Alpha.
Jag måste hitta ett annat lag. Jag litar inte på Bravo.
Men eftersom jag inte kan ta mig till Charlie eller Delta
innan det blir mörkt är de mitt enda alternativ.
Att hoppa in i en helt ny grupp
och att behöva lära känna folk och känna av läget…
Jag vet inte.
Men folk tar emot en
om man kommer med förnödenheter och sånt de kan använda sig av.
Du har tjänat mig väl.
Men först måste Tre avfyra en nödraket för sin lagkamrat Tonia.
Jag är van vid att vara ensam,
men Tonia och jag – vi är vänner för livet.
Nödraket?
Lägg av.
-Nu kör vi! -Nödraket.
Nu kör vi, baby!
Den kom nog från Alpha.
Bravo sa att vi hade en allians,
men jag såg inget kamratskap från Bravo överhuvudtaget.
När Bayo avfyrade sin nödraket…
Där är en nödraket!
Han är borta!
Ajöss, tjuv!
Jag tyckte definitivt inte om att höra Bravo tjuta av glädje.
Alpha avfyrade en nödraket.
Och sen när Zach klev av gjorde Bravo absolut ingenting.
Det suger att vi ingick i en allians och att den inte gav nåt.
Jag började fundera.
Jag vet att jag måste gå till Bravo,
men det vill jag bara inte göra.
Jag började med Alpha.
Jag ska avsluta med Alpha.
Jag menar… Alla vet det – girighet är en synd, och jag är inte sån.
-Jag hörde två. -Jag hörde två stycken.
Medan Lag Delta funderar över var nödraketerna kom ifrån
fortsätter Bravo med dagens sysslor…
Hårt arbetande man Hårt arbetande man
…omedvetna om nödraketerna och deras allierade lags kollaps.
Ja, för fan!
De är de högljuddaste personerna i tävlingen.
Okej.
Nu hittar vi en bra plats.
Innan jag lämnar tänker jag gömma alla förnödenheter för Bravo.
Jag vill verkligen inte att de ska ha dem.
De skulle få dubbelt av allting. Det är fusk i mina ögon.
Nu gör vi det här lite spännande.
Ni säger att ni är starka.
Ha så kul.
Men nu måste ni visa att ni klarar er med det ni har.
Ni visade verkligen inte att ni var en allierad.
Ni kom inte ens och kollade när nån blev skadad.
Så nu spelar vi ett spel.
Om de missar det är det deras eget fel.
Tonia sa att man bara får en chans att visa nån vem man är.
Vem som än vinner – jag hoppas att ni gjorde det på rätt sätt,
med integritet.
DAG 18, BLÅSIGT 8.55, 4 °C
Jag tror att det är en helikopter.
Det är en fågel.
Det är en helikopter.
Jag ska ta en titt.
De sänker ner nåt här, hörni.
-Seriöst? -Ja.
De släpper ner stora paket.
-För första gången på 18 dagar… -Jag hör en till.
-…signalerar ljudet av en helikopter… -Kolla vilken låda.
…att det kommer förnödenheter.
Jag är så taggad.
Nu kör vi!
En låda har släppts ner vid alla fyra läger.
De släpper ner en där. Det kommer en till.
DELTALÄGRET
Innehållet är viktigt för överlevnad,
men lastpallen och bojarna kan också vara användbara.
Bestämmer sig lagen för att det är värt risken
måste de trotsa vattnet för att hämta den.
Kör!
Vinden blåser.
Den flyter iväg.
Lådan ligger i vattnet.
Jösses.
Ingen av oss vill hoppa i vatten som är två grader kallt.
Åh nej. Den flyter iväg.
Det blir rätt jäkla kallt.
Vad fan?
Hur fan ska vi få tag i den?
Där är våra förnödenheter. Vi vet inte vad det är.
Förhoppningsvis nåt bra.
Det där? Nej.
Vem av er kan simma?
Vem hoppar i?
-Vem gör det? -Du har mest kroppsfett.
Gör du det?
Den flyter längre ut, det kan jag säga. Jag gör det.
Han gör det.
Jag tar av mig kläderna. Den får inte flyta iväg.
Herregud.
Jisses.
Nu kör vi! Kom igen!
Det är kallt. Jag ska inte ljuga.
Jag börjar tappa känseln i fingrarna och tårna.
Ge mig pinnen.
BRAVOLÄGRET
Den är inte lång nog.
Skit också.
Jag får kramper i lungorna. Du vet… Okontrollerat.
Herregud.
-Upp med dig nu. -Tuff som fan.
Brendon tvekade inte en sekund innan han hoppade i vattnet.
Du ska få en kram.
Gå upp dit och värm dig.
BRAVOLÄGRET
Du har den.
-Ja. -Stöveln är full av vatten.
Kom igen, Sammy. Fick vi ett nät också?
Titta på din plats. Den är varm och skön.
Brasan är bra.
Pojken min!
Jag var orolig att jag kunde bli nedkyld.
-Jag är jättetaggad. -Så taggad nu.
Hjärtat bankar.
Jag hoppas att det är mat.
Nu så.
Okej. Cheesecake.
-Vad är det? -Jag vet inte. Två påsar.
Vad är det?
-Det ser ut som en sovsäck. -Sovsäck!
En sovsäck.
Två sovsäckar.
Vilken trevlig överraskning.
Eftersom det har börjat bli minusgrader har varje lag fått två sovsäckar…
De vattentäta packpåsarna blir också bra.
…och olika komponenter
som de kan använda till sin fördel för att öka sina odds att vinna spelet.
Bojar, alltså?
Vi borde dra repet genom bojarna.
-Okej. -Och dra tillbaka dem.
Titta på alla bojar. Galet.
Jag vet.
Vi har de uppenbara gåvorna – sovsäckarna och vattentäta påsar,
men jag tittar också på vad det var för andra saker.
Finns det en hemlig kod som vi måste knäcka?
Det är ett spel.
Jag tror inte att vi alltid får svaren varje gång.
Vi får nog jobba för att lista ut det.
De här är fina.
Lastpallen kommer med en massa bojar och nät.
Det är ett bra nät.
Den här grejen flyter uppenbarligen med mycket last.
Det här är en bra början på en flotte.
Absolut.
Sen slår det mig. Det är en båt.
-Den flöt så bra. -Ja.
-Jag gillar tanken på en båt. -Ja.
Jag vet inte vad vi ska göra med den just nu,
men jag tror att den ger oss fler möjligheter.
De gav oss två sovsäckar. Jag undrar om det här var till Alpha.
De gav oss två filtar.
Vi fick bara två för fem personer.
Jag vill se om Alpha fick samma grejer.
-Vilken vacker dag. -Ja.
-Vi har sån tur som får vara här. -Ja, det här är sjukt.
Folk skulle döda för det här.
Omedvetna om nödraketerna som avfyrades av Alpha dagen innan…
-Titta på älgspåren. -Wow.
…går Bravo-killarna de 2,5 kilometerna för att kolla läget hos sina allierade.
En stor mussla.
Ja.
Tidvattnet har dragit sig tillbaka och lämnat kvar en låda
framför Alphas territorium.
Vi tror att Alpha har två spelare kvar. Så när vi bara fick två sovsäckar
undrade jag om det kanske hade blivit nån förväxling.
Så vi går över till Alpha idag
för att se vad de fick för grejer och se hur det är med dem.
Vad fan?
Det ser ut som att Alphas grejer fortfarande är kvar på stranden.
Vad konstigt.
Jag ser ingen rök.
Vad är det som pågår?
Yo.
Här är deras läger.
De har inte rört den.
Var är lägret?
Det var precis här.
Var det här deras läger?
Ja, det var det.
Inte en chans. Var är presenningarna?
Det är helt tomt.
Vad litet det är. De måste ha haft det eländigt.
Vi går in i deras läger och allt är förstört och ingen är där.
Men sen helt plötsligt slår det mig: "Jäklar."
De är borta.
De klev av och vi visste inte om det.
-De stack. -Alpha är borta.
Vi är de två sista lagen som är kvar. Nu kör vi!
-Du! -Nu kör vi!
Kolla in oss!
-Jösses! -Ja! Kom igen!
Nu kör vi!
Nu kör vi, baby!
Bara två lag kvar.
Sen dag ett har jag sagt: "Bravo, vi vinner det här. Vi är starkast."
Det här är galet, alltså.
Oddsen är på vår sida nu.
Verkligen.
Att se allt falla på plats så här är som ett vackert konstverk från Gud.
Det är en kniv där.
Deras kniv? Lämnade de kniven?
-De skrev nåt. -Va?
I träet.
-Man kan läsa det här. -Ja.
"Bravo, eftersom det inte var mycket till…"
-"Mycket till allians… -"Allians…"
…måste ni nu…
Ni måste hitta förnödenheterna som jag lämnade kvar."
De gömde alla grejerna.
Åh, fan.
"Inte mycket till allians"?
-Vad menar han? -Jag trodde det.
Jag undrar om de blev upprörda för att vi inte kom hit tidigare.
Det var nedslående att läsa meddelandet,
för det fanns en allians mellan Bravo och Alpha.
Vi var ledsna över det. Jag var superupprörd själv.
Okej. Vi delar på oss och hittar dem.
Vad fasen, alltså?
Kan vi hitta grejerna är det som den heliga graalen.
Vi får en yxa till, en kniv, vi får två presenningar, en båge…
-Hur länge har de varit borta? -Håll ögonen öppna.
Så vi letar. Vi letar verkligen efter det här.
Leta efter nåt som ser lite ovanligt ut.
Komsi, komsi, förnödenheterna.
Men det här suger, för vi har inte råd att slösa kalorier på det.
-Har ni hittat nåt? -Nej.
Var har du lagt det, Tre?
Jag vet inte hur länge vi måste fortsätta leta.
Du har handskar. Stick in händerna.
Jag ser inget där inne.
Se om du känner ett handtag. Ett yxhandtag?
Nån gång måste vi bara avbryta och gå tillbaka till lägret.
Inget där.
Okej.
Om jag gömde en massa förnödenheter i skogen,
var skulle jag lägga dem?
Nånstans högt upp.
Det här hade blivit ett fint vindskydd.
Hittade det!
Ja!
Yo!
De har gömt det här rätt ordentligt.
-High five. -Brorsan.
-Där är det, bakom ett hål. -Det här är grymt.
Allt är fint hopvikt i en väska. Bågen och pilarna.
Förhoppningsvis är yxan här.
Bri kommer att flippa ur när hon får veta.
Efter alliansen var det lite skumt att vi aldrig hörde av dem.
Ett stort ögonblick i tävlingen för oss.
Tydligen skulle vi ha hälsat på dem mer.
Men jag tycker att allt slutade väl.
Jag är så tacksam just nu. Helt sjukt.
Nu ser vi om de har samma saker i hjälppaketet som vi fick.
Nu ser vi vad som är i.
-Samma, två sovsäckar. -Samma saker.
Vi bär det här på ryggen.
Vi vet inte vilka som är i Delta
eller hur det går och hur länge de försöker stanna här.
Det blir kul.
Det här blir bra.
Men nu när vi har förvärvat alla Alphas saker
har vi extra sovsäckar, extra presenningar till vindskyddet,
extra redskap, knivar, yxor…
Så jag tror att Bravo är laget som går hem med en miljon dollar.
Vad kan ni göra med 200 000?
Det skulle förändra mitt liv. Förändra mitt liv.
Vi ska göra det som krävs och allt som är möjligt
för att vinna.
Det känns inte bra att jag inte hoppade i. Jag har dåligt samvete. Jag fegade ur.
Känner du dig lite varmare eller är det fortfarande…
-Nej, jag är fortfarande lite frusen. -Oj.
Det är skumt. Jag somnade, sen vaknade jag.
Man måste hålla sig i rörelse efteråt.
Åh nej.
Brendon, alias bergsmannen… Den där killen…
Han har gått från hjälte till legend.
Men jag har aldrig sett honom så här. Börjar han drabbas av hypotermi?
Brendon upplever ett hypotermisymptom känt som efterfall.
Då sjunker kroppstemperaturen under en fungerande nivå
långt efter man varit i vattnet.
När jag kom upp ur vattnet var jag rätt frusen.
Det kändes i ryggraden.
Jag försöker hålla det i schack.
Jag skakar inte. Jag är bara inte bekväm.
-Ja. -Jag går ingenstans.
Jag är orolig för Brendon.
Han har varit en viktig tillgång för vårt lag.
Skulle det där vattnet bli hans fall vore det förkrossande för oss alla.
Det är första gången jag fått mysa i en filt.
Herregud, han ler.
Det man måste göra för att få en filt här ute!
BRAVOLÄGRET
Hej!
Vänta, Drake bär på nåt.
Hallå?
Alpha finns inte längre.
Är Alpha borta?
Borta. Det var ingen där. Deras förnödenheter var där.
Vänta, herregud.
Va?
Två lag kvar.
Att veta att vi bara är två lag och att jag är med i ett av dem
är en sån fantastisk känsla.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Vi hittade alla deras grejer.
En presenning till.
Grymt.
Jag är chockad.
Herrejösses, allihop.
Har du yxan?
Vi har den gula yxan.
Det är två lag kvar.
Vad betyder det? Hur länge ska vi vara här?
Vi får bara vänta.
Se när möjligheten dyker upp.
Det är lite läskigt att veta att Delta är ett lag som vi inte vet mycket om.
Jag försöker lista ut hur vi kan få ett övertag,
för man kan inte förutse hur det går.
Vi måste äta upp oss.
-Vi behöver mat. -Och sömn.
-Vatten.
Vill inte du ha sovsäcken tar jag den.
Nej, ta den.
-Säkert? -Ja.
-Jag föredrar att du har den. -Varför?
För du blev blöt. Du skakade.
Jag är torr nu.
Jag hade det i sumpmarkerna.
Den där skiten smyger sig på en mitt i natten.
Ja. Kylan.
Jag klarar mig.
Jag har en filt för första gången här ute.
Okej. Kvällens sammanfattning.
Nu är det bara Bravo och Delta.
Ska vi vara här länge till? Avslutas spelet fort? Vi vet inte.
Men alla har sovsäckar och vi är väldigt glada för det.
-Eller hur? -Ja.
Jajamän.
Klart slut.
DAG 19, MOLNIGT 6.52, 6 °C
DELTALÄGRET
Jag skulle döda för en spade.
Miljön i Alaska kan vara ganska brutal.
Vi har varit här i flera veckor och det blir kallare.
Ännu en fin.
Vi fortsätter att samla in mat, men det är inte tillräckligt.
Det är en riktig kamp.
En liten kille.
Jätteliten kille.
Alla vill äta en gång om dagen, och jag vill inte vara sån.
Jag ska leta lite extra mat åt mig själv.
Jajamän!
En bjässe.
Man sliter varje dag här ute.
Jag känner det i kroppen. Jag känner det i benen.
Jag är 50 år, mycket äldre än alla,
och ibland blir jag lite utbränd eller bara utsvulten.
Det är jättegott.
I morse letade Eric efter mat och lagade en liten frukost på morgonen.
Men bara till sig själv.
Det var rätt gott.
All annan mat vi har ätit
har vi bara dumpat i grytan – sen fick alla ta för sig.
Men vi måste vara rättvisa med det vi äter.
Ursäkta mig.
Eric är verkligen ingen lagspelare.
Det är en gruppinsats.
Vi delar upp sysslorna. Alla kan inte ansvara för maten.
Igår utsatte jag mig för en risk när jag hoppade i vattnet,
men jag gjorde det för laget.
Så ta inte mat från mig eller mitt lag för att mätta dig själv
för att du är hungrig. Alla är det.
Ni är väldigt tysta idag.
Jag skiter i när folk äter, så länge maten delas upp proportionerligt.
Vill du att jag inte ska äta och fortsätta må som jag mår?
Det är inte: "Det här är till mig. Du tar in lite, det här är till dig."
Allt är för laget.
Nu mår jag dåligt för att jag åt. Så jag ska inte äta.
Hade du ändå tänkt göra det behöver du inte må dåligt.
Alla måste få sin beskärda del.
Jag har fått nog.
BRAVOLÄGRET
Jäklar. Det är alltid nåt.
Den var menad för en ekorre. Den mosade den.
Sammy har fångat en mus till i fällan.
En liten mus här.
Vad fick han?
Sammy tog en mus i sin fälla.
Snyggt.
-Vill du ha frukost, Emily? -Du kan få den, Sammy.
Varsågod, Bri. Här är lite frukost.
Mums.
Det här är riktigt kött. Musslor och krabbor är bra.
-Men det här är rött kött. -Ja.
Det innehåller mycket protein och kalorier.
Jag kan ge dig…
-Du får den. -…ett av de köttiga benen.
Jag vill inte ha den.
Om du ska ut på tur behöver du energi.
Det var därför jag åt så mycket igår.
Det enda jag kan tänka på är att dricka vatten, som jag måste koka,
och ta flotten ut till ön.
Det finns en ö väldigt nära oss.
Jag vill kolla in den.
Finns det några växter man kan plocka? Finns det några djur vi kan jaga?
-Vi sätter den till höger, Drew. -Okej.
Om vi kan bygga flotten
och få ut den till ön innan nån annan måste vi göra det.
Jag tänker att det är ett stort strategiskt övertag att bygga en flotte
som Delta förhoppningsvis inte har insett än.
Jag vill verkligen ta mig ut dit så snart som möjligt.
Det är nästan 500 meter till ön
och Emily kommer mestadels att ro mot strömmen.
-Tack för hjälpen. -Inga problem. Det går fort.
Du kanske kan sitta på den med vad som är på den just nu.
Jag vill ha några till. Vi kan till och med dra in den igen.
-Ska vi knyta den i hörnet? -Knyt den i hörnet.
Jag vill att den ska vara under flotten.
Jag känner att jag blir lite bossig.
Jag kan absolut ha perfektionistiska tendenser,
men i det här fallet står mitt välbefinnande på spel.
Även om vi stoppar in mer här…
De får inte plats emellan.
Jag har fyra stötfångare på undersidan redan.
Helt plötsligt säger Emily: "Jag ska ta flotten ut till ön."
Och vi bara: "Okej."
Vi gör många flytbryggor hemma på floden.
Jag vet att jag vore bäst. Jag tillbringar mycket tid på vattnet.
Jag har mer erfarenhet på vattnet än Emily.
Jag hade knutit den i repet.
Jag ska gå. Jag låter er göra det.
Det gör mig förbannad.
Men hon säger att hon ska dit.
Och vet du vad? Då får du ta flotten, tjejen.
Det är strömt.
-Ja. -Helt klart.
Man ser den.
Går tidvattnet ut?
-Ja. -Vi kan vänta tills det vänder.
-Nej. -Jag vill gärna åka.
Strömmen är stark, så jag tycker inte att det ska underskattas.
Det är inte bara nån snabb tur ut till ön.
Det är en stor bedrift, särskilt vid högvatten.
Ett, två, tre, lyft!
Jag känner mig inte 100-procentigt stöttad av laget.
Vi måste få ut den.
Jag känner mig lite avfärdad.
Men jag tror på det här.
Sätt dig.
Emily kastar loss klockan 13.20.
Då har hon under fyra timmar på sig att göra resan…
Redo?
…innan det blir mörkt.
Tre, två, ett, kör!
Paddla på.
En sån liten paddel.
Jag går och tittar högre upp.
Så långsamt!
Finns det nåt där?
Jag vet inte. Det vore supercoolt om det gjorde det.
Jag har redan drivit.
Kan ni se om jag rör mig överhuvudtaget?
Ja, du rör dig!
Jag vill komma tillbaka med nåt till laget.
Göra dem stolta.
Jag försöker vara optimistisk
och lyckas med det för gruppens bästa.
När du når strömmen måste du paddla allt du bara har.
Paddla på!
Niohundra meter norr om ön, nära Deltas läger,
DELTALÄGRET
har yrkesjägaren Brendon upptäckt tecken på ett ovanligt byte.
Jag försöker hitta ett piggsvin. Jag har sett lite spår efter honom.
Här.
Jag hittade vad jag tror är en lya. Eller nåt hål han använder.
Här har vi lite gammal spillning.
Han bor nog här och kommer ut och går på toaletten.
Jag önskar att jag såg en färsk hög också.
Piggsvin äter inte kött. De äter bark på träd.
Jag säger till mig själv att man har mindre energi varje dag
till följd av näringsbrist.
Men om vi får ett piggsvin
får vi nog fem kilo bra kött med mycket fett.
Det skulle vara stort. Det skulle vara… Mer mat i magen är bättre för moralen.
Jag känner av pressen att jag måste fånga piggsvinet.
Oj.
De är uppe i träden mycket också.
Här är lite färskare bajs.
Här är ett annat hål.
Inte en chans.
Där är han.
Gå inte upp.
Förlåt, min vän.
Han kommer ner.
Förlåt, min vän.
Bravo! Vi ska äta piggsvin ikväll!
Bak med svansen så att han inte sticker mig i arslet.
Jag längtar tills jag kan visa piggsvinet för laget
för de är hungriga.
Förhoppningsvis blir de också uppmuntrade.
BRAVOLÄGRET
Jag märker att jag driver.
Jag ser strömmen också.
När jag närmar mig ön intalar jag mig själv:
"Kom igen, du fixar det här.
Gör vad som krävs."
Vattnet är kallt, men ju fortare jag kommer dit,
desto fortare kommer jag tillbaka.
Land i sikte!
Det är upp till mig.
Utforska! Då kan du komma tillbaka när det fortfarande är lågvatten.
Emily har en timme och 40 minuter på sig att utforska ön
och ta sig tillbaka till lägret.
Det här kan vara förgäves. Jag vet inte, men… Jag försöker.
När jag är ute ensam i naturen
finner jag mycket lugn och perspektiv.
Jag andas, lyssnar och tittar.
Jag tänker på hur stor skillnad det är mellan mig
och många av killarna i mitt lag.
Hinner hon hem innan det blir mörkt?
Det är bäst att hon gör det. Hon har alla påsarna.
-Tog hon alla tre? -Ja.
Jag brukar störa mig på det –
om de är helt ovilliga att lyssna på andra.
Jag vet inte om jag har varit i en mer ensam situation
där allt hängde på min egen uthållighet.
Ibland måste man bara våga satsa och se vad som funkar.
Herregud, ett vildäppelträd.
Ja.
Jag visste att det fanns vildäpplen här ute.
Ja.
Jag visste att det skulle finnas vildaplar här,
men vår sida av stranden är så skuggig.
Jag är stolt att det var min idé.
Det var rätt coolt.
Att få chansen att klara en uppgift själv
har påmint mig om vem jag är innerst inne.
Det smakar som ett Granny Smith-äpple,
men eftersom jag varken har ätit eller druckit idag smakar det väldigt bra.
Vad är det?
Nämen, ser man på.
Vad har vi här?
Okej. Och det här är ett helt set. Jäklar.
Herregud. Jag är taggad. Även om jag inte vet vad det är.
Nån slags fälla.
Jag vet inte vad det är vi ska fånga med den,
men nån i laget kanske vet. Så den följer definitivt med hem.
Det blir jobbigt att ta sig tillbaka.
TID TILL SOLEN GÅR NER
Jag hade hoppats på att vara tillbaka innan solen gick ner.
Emily är kvar på ön.
Jag vet. Hon måste ta sig tillbaka snart.
Hon går mot flotten.
Förbannat.
Jag är så trött.
Okej. Nästan framme.
Går det bra?
Bra.
Hittade du nåt?
Jag tror att det är räkburar, men jag kan ha fel.
-Snyggt. -Bra.
Tidvattnet går ut.
Jag kan se det. Jag kan känna vinden i ansiktet.
Så jag är lite nervös att vädret ska slå om så som det gör här ute.
Hon paddlar. Hon åker iväg.
Bra.
Det är långt.
Jag kommer ingenstans.
Hon driver jättemycket.
Åh nej. Hon måste fixa det här.
Jösses.
Herregud.
Då har vi kött på menyn igen.
Herregud!
-Vad har du? -Du fick honom. Herrejävlar!
Jag fick honom.
I sann bergsmannen-stil.
Ja. Här, vänta.
Hur?
Han är bergsmannen. Håll käften.
Min polare. Bergsmannen. Han kom till undsättning.
Han gick ut och sköt ett piggsvin.
Tar du åt dig äran?
Nej, jag knyter bara fast honom. Jag tänkte knyta upp här.
Kapa inte repet.
Det ska jag inte.
Det var väldigt spänt i morse,
så det här piggsvinet förändrar verkligen allt.
Ska jag ta honom till vattnet?
Det kan du. Vi går och tvättar honom där nere.
Jag är stolt över mig själv. Jag fixade mat åt alla. Ett bra mål mat.
-Man plockar av dem så där. -Ja.
Sen samlar man ihop dem.
Fortsätt dra ut dem. Man måste hålla alla rakt.
Så plockar man ett piggsvin.
Jag vet att Eric tog mat i morse som var till alla.
Men det kommer inte att hända här. Det är till alla, inklusive Eric.
Jag har aldrig ätit piggsvin, men nu ska jag det.
Vi ska det.
Saltade du revbenen?
Ja.
Titta på fettet.
Hur känns det?
-Det känns bra. -Fantastiskt.
Vi ska långkoka det här. Vi har lite ben, levern och hjärtat.
-Jag vill ha hjärtat. -Det får du. Det är ditt.
De var nog frustrerade för att jag ville äta mer i morse,
och jag förstår.
Jag vet att jag är en skitstövel ibland. Och jag måste verkligen bli bättre.
Den största råttan vi har ätit.
Jag klagar inte.
Och Brendon får mig att vilja fortsätta och liksom
vara tacksam för vilka jag har i mitt lag.
Vem fick levern? Piggsvinslever.
För ibland behandlar jag dem inte på ett bra sätt.
Jag känner mig som en vargflock.
Jag undrar vad Lag Bravo äter.
Varandras tårar.
-Inte så här. -Jag önskar dem allt gott.
En god resa hem.
BRAVOLÄGRET
Du måste tillbaka innan det blir mörkt.
Förbannat!
Den ***** grejen lossnade.
Den jäveln.
Går det bra?
Det här suger.
Vår skatt sjönk.
Så jag försöker flytta den.
Strålande.
Att bogsera tillbaka fällorna sinkar mig,
men det här måste göras för mig själv och för laget.
Satan.
Hon åker inte alls i rätt riktning. Tidvattnet drar ut henne.
Klockan är 17.06.
Tidvattnet når snart sin högsta punkt.
Det gör inte bara att avståndet till stranden ökar,
det ändrar också strömmarnas riktning
och tar med allt i deras väg ut ur viken och ut mot Stilla Havet.
Hon driver jättemycket. Hon åkte därifrån till dit.
Jag trycker undan paniken.
Jag vill inte intala mig själv att det är hopplöst.
Hon paddlar inte.
Det blir mörkare.
Vi börjar bli oroliga. Jag kan inte föreställa mig vad Emily tänker.
Jag vet inte om hon orkar ta sig tillbaka.
Vi kanske inte får krabbfällorna.
Satan.
Att Emily ville till ön var lite av en glädjedödare.
Om jag var på båten hade jag navigerat rätt
och börjat paddla som bara den.
Det säger sig självt. Men vi kanske inte får ut nåt av det.
Hon måste vara så trött.
Jag måste värma upp tårna. Det gör ont.
Det går bra. Bri håller igång elden.
Okej.
Oj.
Vad är det?
Emily spolas bort av tidvattnet.
Va?
Jag menar allvar.
Det är inte bra.
Jag tror att hon är så trött nu också.
Jag vet att hon är så frustrerad.
Om hon är ute ur spelet – får vi då tillbaka våra grejer?
Får vi inte det?
*******. Hon har alla vattentäta påsar och den stora ***** väskan.
-Kan du hålla koll? Jag går ut. -Ja, jag fixar det.
Förbannat.
BRAVOLÄGRET
Strömmen har tvingat Emily 900 meter öster om lägret.
Och strömmen är så stark
att det har visat sig vara lönlöst att ro mot den.
Jag hoppas verkligen att hon klarar det.
Det är hemskt att se sin lagkamrat på en flotte
mitt ute i vattnet och inte kunna hjälpa till.
-Drew? -Ja?
Kan du ta ner hennes dunjacka?
Jag tänker inte gå i leran.
Det är märkligt att några av mina lagkamrater inte brydde sig.
De har inte alls bråttom, men vi har ont om tid här.
Jag ger henne min jacka när hon kommer hit.
Hon får min också.
Jag vet att Emily är tuff och hon är så kapabel.
Men hon är rädd och fryser.
Och om man dras ut av tidvattnet så långt…
Nån gång är det kört.
Kom igen, Em! Du fixar det!
Tack, hörni.
Det suger!
Så paniken…
Förbannat!
…börjar kännas på riktigt.
Jag har så ont i kroppen.
Jag kan inte kämpa emot strömmen och jag dras ut till havs.
Kom igen, Em!
Det är så hopplöst.
Jag vet hur hypotermi fungerar. Jag vet hur snabbt det kan börja.
Det här är en livshotande situation.
Jag måste dumpa flotten. Jag måste fylla den här med luft,
och hålla fast i den och simma.
För jag kommer att fastna här.
Jag är redan fast här. Jag vet inte vad jag ska göra.
Du fixar det, Em!
Hon måste komma hit.
Hon har ingen styrka kvar.
Herregud.
Jag är livrädd.
Jag är så rädd. Jag vill inte hoppa i vattnet.
Kom igen! Du fixar det!
Hon fixar det. Hon får kämpa.
Det här suger.
Det suger verkligen.
Hon är så trött.
Hon kanske kliver av.
Jag vill inte göra det här. Jag darrar redan.
Jag är så rädd.
Jag kan inte sluta så här.
Undertexter: Pauline Mengel