Jeg er vettskremt.
BRAVO-LEIREN
Hun er midt på det *** vannet.
Hun er så langt ute.
Jeg ble lei meg da hun gråt og var redd.
Ja.
Emily har kjempet mot den sterke strømmen i over én time.
Jeg føler at jeg ikke kan gjøre noe.
Som om jeg driver lengre bort.
Temperaturen synker, og om 20 minutter går solen ned.
Kom igjen, Emily, du klarer det!
Jeg friker ut.
***.
Ber Emily om å bli reddet, fjernes hun fra spillebrettet.
Om Emily ikke kommer tilbake, mister vi flåten, åren, fenderne og bagene.
Jeg vil virkelig ikke i vannet.
Hun må komme seg hit.
Særlig fordi hun skaffet to reketeiner.
Ja.
Jeg kan dra tilbake til øya,
men da blir jeg strandet der uten ly for natten.
Kom igjen, Emily!
Jeg har bena i vannet, de er iskalde.
Hun må ha en sovepose i kveld.
Hun må bare komme seg hit.
-Vi gjør alt annet. -Ja.
Jeg innser at det var en dum avgjørelse.
Hun padler ikke.
Strømmen har presset Emily 900 meter øst for leiren,
og temperaturen i vannet er nær frysepunktet.
Du klarer det!
Hun er sikkert utslitt.
Jeg er så redd.
Jeg er ferdig. Jeg skal hjem.
Få meg vekk herfra.
Jeg vet hvordan hypotermi virker, og jeg vil ikke risikere livet.
Det var et godt forsøk.
Jeg vil at hun skal være trygg.
-Sånn, ja. -Jeg har varmere klær.
Jeg har et teppe til deg.
Vi kan vel dra på land?
Det er så dumt.
-Flåten min. -Ja.
Det er ikke bra. De henter henne, men lar flåten ligge.
Pokker.
Jeg trodde jeg gjorde noe bra, men det begynte å bli farlig. Jeg…
Jeg skjelver fortsatt.
Jeg lurer på om de lar henne ta den *** åren min.
Hun hadde ikke langt igjen. Sprøtt.
Strømmen er ekte.
Den sendte meg lengre og lengre bort.
Der er laget mitt. Det blir det vanskeligste.
Det er vanskelig.
Får jeg i det minste gi dem en klem?
-Må hun sende opp et bluss? -Ja.
Greit, vi må vel komme oss tilbake.
Mens lagkameratene går for å møte båten blir Emily sjekket av helsepersonell.
-Har du følelse i tærne? -Nei, de er numne.
Det er en stor skuffelse for meg selv, men jeg er skuffet på lagets vegne også.
Det var ikke bare et egoistisk oppdrag. Jeg ville gi oss en fordel.
Men jeg undervurderte strømmen,
og det føltes som et stort nederlag.
Hei, dere.
Takk.
-Bare hyggelig. -Jeg er lei meg på dine vegne.
-Ikke jeg. Jeg er lei meg for laget vårt. -Det går bra.
-Jeg vet at dere klarer det, og… -Du var så modig, Emily.
Det var så trist at Emily måtte sende opp et bluss,
for jeg hadde knyttet meg til henne.
Hun er én av de smarteste kvinnene jeg har møtt.
Det er et stort tap.
Men greiene på den flåten var ikke nødvendige,
bare kjekke å ha.
Vi finner flåten i morgen.
Det går bra. Det handler ikke om det.
-Vi er glade i deg. -Jeg også.
Bravo.
Ja, det suger å måtte dra hjem.
Jeg hadde gode intensjoner, men jeg gjorde feil.
Sånn er livet.
Greit. Jeg vil ha varme klær.
Man lærer av å mislykkes, men jeg har så mye mer å gi.
Jeg visste det ville straffe seg.
Forhåpentligvis betyr det ikke Bravos død.
Vi vinner uansett.
9 SPILLERE
ALFA-LAGET - UTE
BARE ÉN REGEL
BRAVO-LAGET
BRAVO-LAGET - UTE
BRAVO-LAGET
MÅ VÆRE PÅ ET LAG…
CHARLIE-LAGET
BRAVO-LAGET
CHARLIE-LAGET
DELTA-LAGET
CHARLIE-LAGET - UTE
…FOR Å VINNE ÉN MILLION DOLLAR
DELTA-LAGET
DAG 22 - OVERSKYET KL. 10.37 - 1,5 GRADER
DELTA-LEIREN
Vi er to lag igjen.
-Det er utrolig. -Alfa er dødt.
Naturen knuser deg.
Bravo har sikkert allerede tatt alt fra Alfa.
I krig og kjærlighet…
Ja. Jeg vil rekognosere
og se hvilken form de er i.
Det er en lang tur.
Jeg ville ikke kastet bort energien. Du blir for sliten.
-Men det det ville vært nyttig, ikke sant? -Jeg tror ikke det.
Vil det gi oss en fordel?
Vi som lag bestemte for at vi skal…
-Passe våre egne saker. -Ja.
Det har vært Deltas innstilling hele tiden.
Absolutt.
Jeg er nysgjerrig på hvordan det går med Bravo.
Jeg vil vite hvordan moralen deres er.
Ser de ut til å ha mye energi? Går det på stumpene for dem?
Du må spille spillet.
Jeg mener at informasjonen kan være verdifull.
Men hele Delta-gjengen var imot meg.
Og som den nye
er jeg tiggeren på laget, ikke den som kan velge.
Om du har lyst til å gå, kan du gå og hente vann.
Ja.
BRAVO-LEIREN
Emily er borte.
Hun sover lenge og spiser biscuits and gravy.
-Ja. -Det er det hun liker.
-Emily er så flink og smart. -Ja.
Men det tok mye tid at hun overanalyserte alt.
Vi mistet mye på grunn av det.
Jeg synes at Emilys idé om å bygge flåten var flott.
Den ville blitt utrolig nyttig
for å samle mer ressurser og mat.
Det sugde å se den forsvinne sakte.
Men sånn er det bare.
Vi gir opp det der.
-Lag en flåte til. -Bygg ny.
Så vi drar til Alfa og henter pallen og fenderne.
Vi drar til Alfa, henter resten fra helikopterslippet
og får det hit før det blir flo.
Etter at Emily ble reddet fra flåten,
fortalte hun oss om ressursene på øya mellom Delta og oss.
Det står et epletre midt på øya,
og hun sa at det er ryper der, så vi kan få litt godt fjærfekjøtt.
Kom igjen, vi drar til Alfa.
-Vi sees snart. -Ok, ha det.
Vi sees, Bri.
-Kom igjen. -Vis vei, Drake.
Mens Bravo-laget går sørover for å tømme Alfa-leiren
stiger tidevannet raskt.
De har litt under én time på den fem kilometer lange rundturen
før tidevannet kommer
og legger stien under vann.
-Men jeg er sulten. -Jeg er *** sulten.
Jeg har begynt å merke sulten mer og mer.
Jeg er redusert.
Jeg trenger mat. Pokker.
Vi får ikke karbohydrater eller fett. Det er tungt,
særlig når du skal gjøre mer anstrengende ting.
Disse trærne her kommer til å bli et problem.
-Det blir glatt. -Gå opp ved stammen.
Det blir tungt å bære pallen tilbake.
-Det blir vilt. -Tidevannet kommer også.
-Det er ikke i vår favør i dag, karer. -Jøss.
-Hold den for meg. -Har den.
-Pokker, Sammy, jeg er *** sliten i bena. -Jeg også.
Greit.
-Vi trenger verken esken eller kassen. -Nei.
Greit.
Én, to, tre.
Hva om vi sprer garnet ut, legger alt oppi og binder det sammen?
-Ja. -Legg alt dette oppi.
Som garnfiske.
Jeg skal prøve å bære pallen.
-Lag en kjerringknute. -Ja.
Dra.
Det er stramt.
Vi må ha vann.
-Vi har ikke gjort det vanskelige ennå. -Nei.
Vi føler oss presset, men…
-Det er vi. -Ja. Tidevannet presser oss.
Tidevannet kom veldig fort. Vi måtte prøve å grave dypt,
fortsette, ikke gi opp,
så gikk vi så fort vi kunne tilbake til Bravo-leiren.
Det kommer til å bli jævlig. La oss gå.
Vi må bare få den tilbake, så går det bra.
DELTA-LEIREN
-Vi vinner dette. Vi gjør det altfor bra. -Altfor bra.
Jeg fant et kamskjell.
Det er det første jeg har funnet siden vi kom hit.
Det blir et interessant lite saltkar eller en bikini. Jeg vet ikke.
Ja.
Det blir rart.
-Jeg må snike meg forbi. -Ja. Vær så god.
Deltas strategi er å ta vare på oss selv, på våre egne.
Vi sparer på kaloriene og venter på det som kommer.
Jeg må fikse sovesveisen.
Men jeg vet ikke om jeg nødvendigvis er enig i det.
Jeg skal være proaktiv
og se hva som står på spillebrettet, hvilke muligheter jeg kan få.
Ok.
Det er mye mer utmattende enn jeg trodde.
-Den er ikke lett. -Nei.
Pokker.
Jøss.
Jeg ser Bravo. De går rundt på andre siden av bukten.
Jeg vet ikke nøyaktig hva som foregår, men det ser ut til at de gjør noe.
-Å, søren. -Det var en pine.
Jeg visste det ville bli vanskelig, men ikke så vanskelig.
Så godt.
DELTA-LEIREN
Jeg sjekket Bravos plass,
og jeg så hvordan det så ut med fendere og det der.
Det var veldig svakt, men jeg så
at de løftet en pall.
"Ok, jeg kjenner igjen den." Så så jeg fargen på fenderne.
-Jeg er ikke redd for Bravo. -Ikke jeg heller.
Jeg forstår hva du mener, men samtidig gjør vi det bra.
Nå klarer vi oss bra.
Jeg bryr meg ikke om Bravo. Vi vil fokusere på det vi gjør.
Holde oss med mat og varme og passe våre egne saker.
Jeg er så konkurranselysten. Jeg må vite at jeg leder.
Jeg er bekymret for at Bravo kanskje pønsker på noe.
Vi må forberede oss.
Min intensjon har alltid vært å få laget til å forberede seg på alt mulig.
Dessverre har Delta tydelig vist at de ikke bryr seg.
Jeg tok opp det med Bravo, for jeg vil at vi skal være forberedt.
Så, Joey, vi passer våre egne saker. Sånn vinner vi.
BRAVO-LEIREN
Pokker.
Det er for kaldt til å henge ute.
Det blir stadig tidligere mørkt. Klokken er bare 19,
men vi er i seng allerede. Jeg liker ikke å være inne.
Drake.
Vi har en syk jente der, Bri.
Herregud. Jeg prøver å la være å kaste opp.
Vi skal fortsette å gjøre vår greie. Spare kalorier, sove, spise, gjenta.
Herregud.
DAG 23 - OVERSKYET KL. 9.45 - 4 GRADER
Jeg ble syk i natt.
Midt på natten sto jeg opp og sa at jeg måtte kaste opp.
Jeg snublet ut, kastet meg på bakken og begynte å kaste opp.
Det var hardt. Å være syk her er ti ganger verre enn å være syk hjemme.
Skal vi sette sammen flåten og…
-Ja. Vi gjør det. -…gripe dagen?
Vi gjør det.
Jeg hater å måtte hvile mens alle andre gjør alt
som trengs for å bli her og overleve.
Men jeg trenger hvile og kalorier for å bli bedre.
-Vi bygger den her på grusen. -Hva med på de steinene?
Ja.
Greit.
-Skal vi bruke noen grener? -Bare til åren.
Jeg skaffer en bra gren.
DELTA-LEIREN
Laget mitt vil ikke bekymre seg for Bravo.
De vil slå seg til ro og satse på å holde ut.
Jeg sa: "Jeg vil ikke sitte her i evigheter."
Og jeg må vite at jeg leder. Hvis jeg ligger bak, må jeg jobbe hardere.
Vi skal snart begynne å sammenligne leirene.
Jeg tror man kan vinne ved å ha en god strategi,
en god plan, og ved å ha kunnskap. Har man ikke en strategi for alt,
har man ingen strategi for noe.
Der er de.
Å nei.
Jeg ser at Bravo gjør noe.
De skal sette ut en flåte.
Greit.
Kampen er i gang.
Det ser ut til at vi må bygge litt.
Vi er klare til å begynne.
-Vi må gi båten et navn. -DD. Demonter Delta.
-Vel, mine herrer og dame. -Ja?
Jeg sjekket Bravos plass.
De bygger en flåte i dag.
-Jeg er sikker. -To paller eller én?
Jeg så dem løfte én pall.
Det så ut til å være tre karer der.
Joey er besatt av Bravo.
Han lurer alltid på hva som skjer der borte.
Joey er ikke fokusert på målet.
Vi overlever her ute.
Jeg angrer på at vi tok ham inn.
Joey er absolutt besatt av Bravo,
men fem av oss har det bra. Vi har mat. Vi har spist et hulepinnsvin.
Vi vil bare holde kursen og passe våre egne saker.
-Skal vi bygge en flåte i dag? -Jeg slapper av.
Jeg kaster ikke bort energi.
Det haster ikke. Det tar den tiden det tar. Man kan ikke forsere det.
Jeg er ikke bra. Jeg har skikkelig hodepine.
-Hun føler seg slett ikke bra. -Virkelig? Herregud.
-Så synd. Skulle ønske jeg kunne hjelpe. -Det går bra.
Bri har vært bra for laget.
Hun har funnet mange muslinger, hun har gravd og jobbet steinhardt.
Men hun virker elendig, og jeg føler med henne.
Det suger.
Det suger virkelig.
Jeg er bekymret for at hun må dra hjem.
Det skader kanskje ikke våre sjanser, men det ville gjort vondt.
-Herregud. Å, faen. Hva skjer?
Bri er syk som en bikkje.
-Det suger, Bri. -Ja.
-Spydde du, Bri? -Ja, litt.
Så du var kvalm, men nå har du hodepine av å ha kastet opp?
Ja.
-Hodepinen kommer nok av brekningene. -Ja.
Pokker.
Pokker. Jeg håper det går over.
Bri ser ikke bra ut.
Vi trenger henne for å få ting gjort.
Herregud.
Hvis dette fortsetter, vet jeg ikke om hun har styrke
til å komme seg gjennom denne overlevelsessituasjon,
særlig her med dette kalde klimaet.
Du er knallrød i ansiktet.
På turen hit måtte Bri drikke vann fra flere ulike bekker.
Kanskje hun ble forgiftet av det vannet.
Det er urovekkende.
Hvis det blir en fysisk kamp, kan Bri ikke fortsette.
Da er det slutt.
Bri har bedt om en medisinsk vurdering.
Hvis hun trenger medisinsk behandling, vil hun bli fjernet fra spillet.
-Miss Bri, god morgen. -Hei.
-Hvordan går det med deg? -Jeg har vært konstant kvalm.
Jeg har hetetokter i hele kroppen og var svimmel da jeg våknet.
Fortell hva du har drukket.
-Vann. -Vann. Kokte du det?
Noe av det.
Å drikke forurenset vann øker risikoen for giardiasis…
Dette kan være ille. Jeg kan bli syk av det.
…en tarmparasittinfeksjon som kan forårsake alvorlig kvalme,
magesmerter og utmattelse opptil flere uker etter eksponering.
Det er litt bekymringsverdig. Absolutt et rødt flagg.
Vi er bare to lag igjen,
og jeg mener at jeg er på rett spor til å vinne med Bravo.
Så dette er skummelt.
Jeg har aldri vært så kvalm.
Å ikke ha noe å lege seg selv med eller vite når du kan bli bedre
i et slikt miljø, gjør det ti ganger verre.
Etter å ha evaluert Bri har det medisinske teamet avgjort
at Bris vitale funksjoner er innenfor normalen. Hun anses som stabil.
Folk er her for å konkurrere og vinne en andel av én million dollar.
Det vil gi meg mye større sikkerhet, men jeg føler meg verre og verre.
Dette suger.
Dere vet at jeg har vært syk.
-Jeg kan ikke bidra slik jeg vil… -Nei.
…med alt som skal til for å overleve.
Jeg føler at jeg ikke kan prestere.
-Ja. -Så…
-Ja. -Jeg føler meg elendig.
Du ser elendig ut. Ansiktet ditt nå i forhold til den første dagen jeg så deg…
Ja.
Du er en ubekymret person, men du ser ikke ubekymret ut nå.
Takk.
-Jeg vil bare føle meg bedre. -Ja.
Jeg tror at det er best at jeg drar nå,
for jeg vet ikke når jeg blir bedre.
Greit.
-Jeg har krampe i magen. Jeg er klar. -Ja, du må faktisk dra.
-Det er så trist å forlate dere. -Jeg vet det.
-Ok, da gjør vi det. -Ok.
Det suger å måtte sende opp et bluss på grunn av helsen.
Et stort høydepunkt var å forlate Charlie og ta turen til Bravo,
og at de ville ha meg med på laget.
Lagkameratene mine har støttet meg, og de vil bare at jeg skal bli frisk.
De vil ikke se på at jeg blir sykere og sykere.
Det er på tide å dra.
Jeg hørte noe.
-Hva? -Jeg hørte et smell.
-Nei. -Jeg hørte ingenting.
-Jeg hørte noe derfra. -Ikke jeg.
-Hørte du et smell? -Ikke en dritt.
Ikke jeg heller.
Vi har mistet to spillere. Nå er det bare oss tre.
Sånn er spillet. Jo flere bluss, jo mer penger på bordet,
men vi er også én færre til å jobbe.
Vi er slitne. Det blir bare enda verre.
Men Bri har alvorlige problemer, og det vil vi ikke ha på laget.
Vi vil være det sterkeste laget. Hopp på båten og dra. Enkelt og greit.
BRI FIKK BEHANDLING FOR KVALME OG UTTØRKING.
Så var det tre.
HUN BLE OGSÅ BEHANDLET FOR SKYTTERGRAVSFOT
BRAVO-LEIREN
De tre amigos.
BRAVO-LEIREN
DAG 24 - OVERSKYET KL. 11.15 - 0,5 GRADER
Skal vi bygge en flåte i dag?
Vi kan starte på flåten.
Hva er hensikten? Å komme oss ut og fiske litt?
Er det derfor vi gjør det?
Vil vil bare være forberedt på Bravo.
Jeg innser at laget mitt er lei av at jeg snakker om Bravo.
Men jeg tenker at det kan komme noe som krever handling.
Å forflytte seg på en flåte eller noe. Det kan være hva som helst.
Vi bør vurdere det underveis i dette spillet.
Jeg bryr meg om laget, at vi gjør vårt beste.
Så jeg vil ikke droppe det.
Noe å vurdere.
Det er bedre å ha den uten å trenge den enn motsatt.
Nettopp.
Dere har det under kontroll. Kan jeg gå på jakt?
Vær så god.
Jeg har bygget palleflåter med kompisene hjemme.
Vi laget dem av dumme ting. Alt som kunne flyte.
-Det er enkelt. -Ja.
Flåte i dag, da?
-Ja. -Ja.
Ok, vi gjør det.
Bunnen må flyte så bra som mulig.
Sidene kan du bare bygge opp og stabilisere.
Vi finner tre lengre stenger.
Jeg vokste opp i Louisiana. Jeg har vært i sumpene
og seilt på elvene og innsjøene hele livet.
Jeg vil teste den kunnskapen og hjelpe til med flåten.
Stengene skal stikke ut om lag 60 cm på hver side.
Så du får oppdrift.
Det eneste jeg er bekymret for, er å bøye de stengene.
De blir ikke for tykke med tynne grener.
Hvilke stenger snakker du om?
-Hva sa du? Det er… -En hvilken som helst solid stang.
-Ja. -Vi pakker fenderne inn i garnet.
Jeg bekymrer meg for at garnet vil…
-Kommer an på knuten. -Ja.
Joseph er svært fokusert,
men Eric kan lett gjøre ting mer kompliserte enn de er.
Stengene skal ligge på toppen av pongtongene.
-Tykkelse? -Ja, omtrent sånn. Perfekt.
-Finner du stengene? -Ja.
Vi er nesten der.
-Så må vi tenke på en åre. -Den må flyte først.
Det er min minste bekymring. Jeg vil flyte og være trygg.
Jeg prøver å gjøre den stabil så den ikke velter,
for det blir nok meg som skal bruke den.
Jeg vil gjøre den trygg.
-Joe, tror du den blir bra? -Et hakk til tauet.
Lager vi hakk på tvers å legge tauet i?
Ja. Og vi må knyte dem godt fast.
-Jeg fant noen pinner. Hva tror vi? -Niks.
De kan duge.
De ser svake ut.
-Ja, de ser råtne ut. -Disse sto. Døde.
Vi prøver å jobbe som et lag,
og de små stikkene virker uberettiget.
-Jeg kuttet dem ned. -Ta et par til, er du grei.
Det overrasker meg.
Joey!
Ting skjer.
Alle er ganske nærtagende.
Jeg er ikke her for å slappe av, men for å vinne.
Jeg skulle ta kassen fra hverandre for å lage en åre.
Dette kan gjøres på flere måter.
Min måte kan være annerledes enn lagkameratenes.
Jeg uroer meg for det fordi…
Eric, du er for bekymret. Vi er langt fra å trenge en åre.
Men jeg vil lage en åre.
-Ok. -Jeg skal bruke kassen til den.
Gjør det, men vi må fokusere på å stabilisere denne greia.
Gjør det dere. Jeg gjør noe annet så vi får gjort to ting samtidig
i stedet for å henge her.
-Hvor viktig er en åre nå? -Den blir viktig.
Den vil bli viktig, men vi er ikke ferdige…
Gjør det, dere.
-Jeg går. Bli ferdige. -Greit. Takk.
-Dra til ***. -Ja, få et lite raserianfall.
-Hva? -Gå og få raserianfall.
-Jeg får ikke raserianfall. Dra til ***. -Det der er ikke å lede.
Jeg har ledet fra kulissene, men nå må jeg si fra.
Jeg snakker høyt så du hører meg.
-Kos dere med flåten. -Ikke snakk til meg.
Eric har vært den typen som prøver å ta over.
Han ville sette sitt preg på flåten.
Uansett, det skal ikke mye til for fyre opp Eric.
Han ville sjefe og ta over situasjonen.
Han bryr seg ikke om at jeg ville lage åren. La det bli hans prosjekt.
Når han driver ute på vannet, skal jeg si "hva var det jeg sa".
-Er det bra nok for deg? -Ja.
Legg den flatt.
Vi kan brette den sånn og stikke hull i den.
-Hvis jeg lager noen her… -Ja.
Det samme med den klaffen.
Ja.
Vi trekker dem til så de strammer seg.
Bra det er en kort padletur.
Vi har bestemt at jeg skal ta flåten.
Kanskje ender jeg opp som Emily uten å kunne styre og overvinne tidevannet.
Det hadde sugd.
-Hvor vil du sjøsette den fra, Drew? -Sikkert her borte et sted.
-De steinene? -Ja.
-Sånn, ja. -Kult.
-Én Alaska-åre. Ferdig. -Det er det jeg snakker om. Lagarbeid.
Er dere klare?
Vi ruller dem opp så de ikke fylles med vann.
Hva faen?
Ser du helikoptrene?
Hører du noe?
Helikopter?
-La oss få dette vekk. -Det er tid for kamp.
Fuglen er oppe.
-De kommer med et slipp. -Ja, det henger noe fra det.
-Hva i helvete? -La oss gå.
Kom igjen.
Jeg vet ikke helt hva, men det er helt klart en pakke langt der ute.
Håper det er mat.
Se hvor langt ute de slapp den.
Hva ser du, Drew?
Dæven. En båt.
Ja, for faen. Jeg ville bygge en flåte.
Den avgjørelsen viser seg å være genial.
Spillerne har fått en mulighet.
Utrolig.
-Kom igjen. Nytt mål, kompis. -Vi sjøsetter flåten og henter en båt.
To robåter, begge med årer og reketeiner,
har blitt sluppet ned i bukten like langt fra lagenes strender.
-Hva ser du? -En pakke, langt ute.
En pakke venter på oss i bukten.
Det ser ut som en slags båt.
Du må få tak i den fort. Kom igjen.
-Skal vi kjøre på? -Ja.
Jeg hater å si det, men hva var det jeg sa?
Fy søren.
Dere, vi må bygge.
Dette slippet gir dem ikke bare en måte å skaffe tiltrengte proteiner på,
men tilgang til andre områder de ennå ikke har utforsket.
Dette betyr at vi kan fiske.
Vi kan dra og sjekke Bravo.
-Kom igjen. -La oss dra før den driver lenger bort.
Vi må til den båten.
Den er et transportmiddel.
Den er en måte å skaffe mer mat på.
Hvis de har utnyttet det første slippet ordentlig,
vil de ha en stor fordel i dette kappløpet.
-Vær forsiktig. -Fantastisk.
Hvis vi når båten vår, og deres fortsatt flyter,
tar vi den.
-La oss slippe den her. -Her.
Jeg skal gi deg åren. Greit.
Dere må dytte meg ut når jeg har kommet meg på.
Kom igjen.
-Bena frem. -Jeg stabiliserer flåten.
-Har vi sett Bravo ennå? -Nei.
Vi må bare få stabilisatorene på.
Vi må komme frem til slippet før Bravo.
-Vi vet ikke hvor langt foran de ligger. -Vi må skynde oss. Kom igjen.
Skyv meg ut, gutter.
-Greit. -Lykke til, Drew.
Bravo forflytter seg.
-Jeg ser flåten. -Bravo har fått ut flåten.
-Du klarer det. -Til båten.
Åren vil fungere bra, tror jeg.
Da vi så Bravo, sa vi "dritt".
Vi må få flåten ut dit,
for det er klart at Bravo er foran oss.
-Har vi en kniv til så det går fortere? -Ja.
Jeg er bekymret for at de skal stjele vår båt.
-Ja. Han seiler. -Han seiler på strømmen.
Jeg skal bruke strømmen og slappe av.
Vi må skynde oss.
Perfekt. Jeg beveger meg slik jeg skal.
-Det går bra. Klar, partner? -Ja. Kjør på.
Kom igjen.
Mens vi forbereder sjøsettingen
er jeg litt nervøs, men jeg later som ingenting.
-Dette kan endre alt. -Jeg håper det.
Han beveger seg.
Kom deg uti den lille strømmen midt på der. Den fører deg rett til den.
Når jeg får tak i båten vår, skal jeg ta Deltas,
for det vil skade Delta stort.
Dette er en perfekt mulighet.
-Klar, partner? -Nå er du på elven.
-Du er bare på elven. -Ja!
Det er bare deg.
Hørte du Delta?
Ja!
De er på vannet.
Sakte, men sikkert.
-Den beveger seg. -Ja.
Ta den.
-Strømmen gjør resten. -Ja.
Ok, greit.
Du klarer det, Drew!
-Ja, du kommer rett på den. -Ta den med hjem!
Drew ligger ganske langt foran Delta.
Vi må hente båten, og så drar vi til Delta.
Hvis de har en båt, må vi ta den.
-Hvis vi har begge båtene, er vi gull. -Da er spillet over.
Én båt per lag sørger for jevn konkurranse,
men ingen regel sier at ett lag ikke kan ta begge.
Det vil doble ressursene,
og det andre laget får svært begrensede kilder til mat når vinteren kommer.
Jeg fikk panikk. Vannet er dypt, og det er langt igjen.
Min største frykt var å gjøre en feil. Miste åren, feilberegne tidevannet
eller vinkelen, og å måtte ro mot strømmen.
Da jeg ble nervøs, lukket jeg øynene
og ba en bønn.
Så begynte jeg å padle.
Se på ham. Se som han padler.
Dytt.
Hal.
Jeg fokuserte på strømmen og vinkelen.
Strømmen var…
Den så ikke sterk ut fra land, men den var veldig sterk i midten.
Gi meg styrke.
Jeg prøver å nå strømmen.
Jeg har navigert sumpene i Louisiana. Klarer du det, kan du overleve alt.
-Vi må skynde oss. -Ja, han vil treffe den strømmen. Se.
-Han kan begynne å drive. -Bravo rører seg knapt.
Det ser tvilsomt ut.
Knutene løsner.
-Åren blir ødelagt. -Herregud.
Jeg visste det. Dårlig håndverk.
Herregud, se på den! Den åren er ferdig.
Takk, Gud.
Takknemlig.
Nå driver jeg litt lenger enn jeg vil.
Drew, du må til høyre, ellers bommer du!
Jeg prøver.
Han begynner å drive vekk.
Skynd deg, ellers blir du dyttet vekk!
Tidevannet stiger raskt.
Det skaper en sterk strøm som blir stadig vanskeligere å navigere.
Grav dypt! Kom igjen!
Den *** båten forsvinner.
Jeg så på boblene foran meg
hvor langt jeg flyttet meg for hvert tak. Det var kanskje 20, 30 centimeter.
Det ble bare verre og verre.
Strømmen presset meg.
Det virket som om jeg var så nær båten, men plutselig drev jeg forbi den.
Der er du.
-Nesten der. -Han er sterk. Han klarer det.
Fuglehund. Han har stand på den greia og kjører på.
Ja.
Jeg klarer ikke.
Kom igjen!
Den er der!
Jeg så bort dit, og det andre laget sprutet som…
Takk Gud for at det ikke var meg.
Jeg la hodet ned for å ta en pause. Hver gang jeg så opp, kom båten nærmere.
Joseph er ved båten.
Ja da!
Ja!
Takk, Gud.
Da jeg veltet meg oppi den båten, kom sjelen min tilbake.
Jeg klarte det virkelig.
Ta den!
Det er for *** langt.
Ta i!
Nå tenkte jeg ikke på å ta Deltas båt.
Vi måtte bekymre oss for vår egen båt som fløt i bukten.
Dette er hans siste sjanse.
Han begynner å sparke.
De svømmer.
-Er de i vannet? -Aldri i livet.
-De er i vannet. -De er ferdige.
-Får jeg se? -Han sparker i vannet.
-La meg se. -Å nei. Det er ikke bra.
Slett ikke bra. Han har begrenset med tid i vannet.
Du store.
AVSTAND TIL BÅTEN: 57 METER
Spark!
Det er brutalt.
Det drepte meg. Jeg ville vinne.
Men jeg hadde ikke bensin til bålet.
Han er sliten.
Han må være frossen på bena og hendene.
Kom deg opp av vannet.
Han driver lenger vekk fra båten. Se på ham. Det er over.
Han er ikke så tøff nå.
-Du klarer det, Drew. -Jeg drar bort til stranden.
-Hent meg. -Han gir seg.
Jeg går bort og gir ham tørre klær.
-Fader. -Dæven. Se hvor langt unna han er nå.
Han er ferdig.
AVSTAND TIL BÅTEN: 76 METER
NESTE EPISODE
Hva er det?
Vi er vel klare for vår første kontakt med Bravo-laget.
Vi er unge og atletiske. Vi har gjort det bra.
Vi skal vinne for enhver pris.
Det der ville fått folk til å sikte på deg ofte.
-Rolig. -Skjerp deg!
Hold deg fast!
-Jeg synker, for ***! -Kom igjen!
Hva har du?
-De slapp noe. -Ja, de slapp den.
-Er dette ditt siste lag? -Det bestemmer dere.
I DE TO SISTE EPISODENE…
Vi er bekymret for helsen din, Sammy.
Jeg mener at jeg kan fortsette.
Fortere!
-Du er ganske sliten. -Jeg kjenner ikke bena.
Jeg bar deg over to *** elver. Du kan ikke ta pause.
-Vi skal vinne én million dollar! -Joey, du bestemte det.
Jeg er så nær bristepunktet.
Det er som en tikkende bombe.
Hva om Pony Boy flytter til Bravo?
Trenger dere hjelp?
-Så naive de må være… -For ikke å skjønne det?
Nå er jeg klar for å kaste ham ut av laget.
Jeg henter blusset og fyrer av. Sånn må det bli.
Du verden.
Tekst: Linda Hansen