‫התוכנית מבוססת על אירועים שקרו,‬
‫אך כמה אירועים ושמות של דמויות ומקומות‬
‫שונו לשם דרמטיזציה.‬
‫- כריסטופר טרחו -‬
‫מצטערת.‬
‫מה שלא עבר דרמטיזציה זה שהבן שלי,‬
‫כשהיה בן 15, קיבל מרשם לאוקסיקונטין.‬
‫הוא חי שנים רבות עם התמכרות.‬
‫ובגיל 32 הוא מת,‬
‫לבדו, בקור מקפיא במגרש חניה של תחנת דלק.‬
‫והוא חסר לנו.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫אדוני! אל תעשה את זה. אדוני...‬
‫אני מסתדר.‬ ‫-לא, תן לי לעשות את זה, אדוני.‬
‫יש 220 גלאי עשן בבית.‬
‫אתה יודע שאני לא יכול לישון.‬ ‫-אדוני!‬
‫זה יום חשוב ביותר.‬ ‫-בחיי.‬
‫אני מצטער, אדוני.‬ ‫-אני חייב לישון.‬
‫אני מתנצל. רק תן לי לעשות את זה, אדוני.‬
‫זה יום חשוב מאוד. ד"ר ריצ'רד חייב לנוח.‬
‫למה זה קורה? אני מחליף סוללות כל חודש.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אתקין אחר במקומו.‬ ‫-יפה מאוד. זה בסדר.‬
‫שזה לא יטריד אותך עכשיו. נקה את הבלגן.‬
‫בעצם, אתה יכול לבדוק את השאר?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אימפריית הכאב‬
‫תודה שבאת, מיס פלאוורס. זה חשוב לנו מאוד.‬
‫אני בריאנה אורטיז. זה עמיתי, ביל הייבנס.‬
‫לכבוד הוא לי.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫אפשר לקרוא לך אידי?‬ ‫-מיס פלאוורס זה בסדר.‬
‫כמובן. הייתה טיסה טובה?‬
‫כן.‬ ‫-המלון בסדר...?‬
‫לא חייבים לפטפט.‬
‫אני מבינה שאת מנסה להיות מנומסת.‬ ‫רשמתי לי. תודה.‬
‫פשוט ראיתי שהבאת את...‬ ‫-החלפתי לטיסה של 19:15.‬
‫אני מתה להגיע הביתה.‬
‫יש לנו חמש שעות. בואו נפיק מהן את המיטב.‬
‫איפה נעשה את זה? יופי.‬ ‫-בהמשך המסדרון.‬
‫מה אתם רוצים לדעת?‬
‫מייד ניכנס לזה. ימינה.‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-יופי.‬
‫שלום. לא לקום.‬
‫בסדר.‬
‫כפי שאתם בטח יודעים,‬
‫כל מדינה ועשרות ערים ומחוזות‬ ‫תובעים את פרדו פארמה‬
‫על תפקידה בהתחלת מגפת האופיואידים.‬
‫מדובר במאות תביעות שיידרשו שנים להסדרתן,‬
‫אז אנחנו מאחדים את התביעות האלה לתיק אחד,‬
‫שלדעתנו יביא צדק, אחת ולתמיד.‬
‫צדק. בסדר.‬
‫לא נוכל להקים את המתים לתחייה,‬ ‫אבל נוכל לדאוג שהחברה תשלם על מה שעשתה.‬
‫אז לא צדק, שילומים.‬
‫אני לא מבינה למה אתם צריכים אותי לזה.‬
‫תקבעו מספר.‬
‫תחשבו על המספר הכי גבוה,‬ ‫הם ישלמו את הסכום, ומבחינתכם זה ניצחון.‬
‫מיס פלאוורס, זה אולי מתסכל עבורך,‬
‫ואני יודע שעברת תלאות רבות,‬ ‫אבל הזמנים השתנו.‬
‫יש לנו סיבה טובה‬ ‫להיות אופטימיים לגבי התוצאה.‬
‫למה באת הנה?‬
‫לא נראה שאת רוצה להיות פה.‬ ‫-הבטחתי למישהו.‬
‫אבל יש לכם גישה לאותם תיקים כמוני.‬
‫ראיתם כל מה שאני ראיתי.‬
‫נכון. אבל יש לי כמה שאלות‬ ‫שהייתי רוצה לשאול.‬
‫נתחיל באחת.‬
‫איך הגענו הנה, לדעתך?‬
‫מה דעתי?‬
‫דעתי היא שאתם מבזבזים את זמני.‬
‫ואת זמנכם.‬
‫אני יודעת איך זה מסתיים.‬ ‫כבר הייתי במקום הזה.‬
‫אתה מוכן לומר את שמך?‬
‫אדוני.‬
‫ריצ'רד סאקלר.‬
‫אתה כאן כדי להעיד במסגרת התביעה האזרחית‬
‫נגד פרדו פארמה, יצרנית אוקסיקונטין.‬
‫ד"ר סאקלר, אתה מודע לכך?‬
‫כך אני מבין זאת.‬
‫גביתם תצהיר מריצ'רד סאקלר?‬
‫אני רוצה להבהיר שד"ר סאקלר‬
‫התייצב פה מרצונו.‬
‫איך הצלחתם?‬
‫זהו. תמשיכו.‬
‫אמרתי לך. דברים השתנו מאז.‬
‫אנחנו במצוד אחרי הגדולים,‬ ‫לא אחרי פיונים מדרג ביניים.‬
‫אבל אנחנו זקוקים לעזרתך לשם כך.‬
‫הוא...‬
‫הוא ישב כאן?‬
‫אני צריכה כיסא אחר.‬ ‫-סליחה?‬
‫פשוט תביאו לי כיסא אחר.‬
‫אפשר להוציא את הכיסא הזה מהחדר?‬
‫תודה.‬
‫טוב, אם את צריכה רגע...‬ ‫-לא.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫מתי שמעת לראשונה על אוקסיקונטין?‬
‫ב-1998, בגלל מכשיר רנטגן‬ ‫בהילסוויל, וירג'יניה.‬
‫- הילסוויל -‬
‫צר לי שנאלצת לחכות, מיס פלאוורס.‬
‫מה הבעיה?‬
‫בוקר טוב, דוקטור. אני צריכה לראות‬ ‫את מכשיר הרנטגן שלך מדגם ג'י-אי-4225.‬
‫את צריכה צילום רנטגן?‬ ‫-אני לא צריכה צילום.‬
‫עזוב את הלוח. אני לא מטופלת.‬
‫אוקיי.‬
‫קביעת תור היא הדרך היחידה‬ ‫לזכות בתשומת לבך,‬
‫ועכשיו, אחרי שזכיתי בה,‬
‫אני אידי פלאוורס.‬
‫אני חוקרת במשרד התובע הכללי ברואנוק.‬
‫חלק מתפקידי הוא לאתר רופאים‬
‫שמחייבים את שירות הבריאות מדיקאייד‬ ‫על הליכים שלא ביצעו.‬
‫זו הונאה, לא רק כלפי מדיקאייד,‬ ‫אלא כלפי משלמי המסים בארצות הברית.‬
‫לפני שתביט בי כך,‬
‫תאמין לי כשאומר לך שבאמת כדאי לך‬
‫להראות לי את מכשיר הרנטגן.‬
‫בבקשה ותודה.‬
‫וואו. כן, בסדר.‬
‫כן. הנה הוא.‬
‫אבל לא עשיתי שום דבר לא בסדר.‬
‫חייבת את מדיקאייד על 50 צילומי רנטגן ביום‬ ‫במשך 30 יום רצופים.‬
‫לא 49, לא 51.‬
‫ובמחיר של 107 דולר לצילום,‬
‫המרפאה הזאת, שבבעלותך,‬ ‫הרוויחה 160,500 דולר.‬
‫אני צריך להתקשר לעורך דין?‬
‫למה שתזדקק לעורך דין‬ ‫אם לא עשית שום דבר לא בסדר?‬
‫אני אחזיר את הכסף.‬ ‫-תחזיר לי את הכסף?‬
‫למי שצריך, אני אחזיר את הכסף.‬
‫תשמעי, אני לא רוצה לאבד‬ ‫את המרפאה שלי בגלל זה. בבקשה.‬
‫בטח יש דרך לצאת מזה.‬ ‫-שתף פעולה.‬
‫בסדר. אעשה זאת.‬
‫אזדקק לעותק של כל חשבונית‬ ‫מהשנתיים האחרונות‬
‫ואני אעתיק את הקבצים מהמחשבים שלכם,‬
‫ואם יש עוד משהו שאני צריכה לדעת, כל דבר,‬
‫כדאי שתגיד לי עכשיו, כי אם אני אמצא את זה,‬
‫המצב שלך יהיה חמור בהרבה.‬
‫יש עוד משהו שאני צריכה לדעת?‬
‫לא.‬ ‫-בטוח?‬
‫לא. אין שום דבר.‬
‫אין שום דבר, אני מבטיח לך.‬
‫אז בוא נראה את התיקים.‬
‫- צפון קליפורניה -‬
‫בהתחלה, הייתם שומעים על אוקסיקונטין‬
‫רק אם פרדו שלחו סוכן‬ ‫לבקר במרפאה המקומית שלכם...‬
‫השברולט מתחממת. בואו נוריד אותה.‬
‫...ואתרע מזלכם ונפגעתם.‬
‫לעזאזל, תזדרז קצת.‬
‫כן!‬
‫בוקר טוב.‬
‫רק אוכלים צהריים.‬ ‫-ארוחה מאולתרת כזאת?‬
‫בהחלט.‬ ‫-מה אתם אוכלים?‬
‫סנדוויץ' עם נקניק.‬
‫אז צריך להחליף את הרזרבי פה.‬
‫זה לא נעשה. את השברולט להוריד מהליפט.‬
‫תגמרו לאכול וקדימה.‬ ‫-כבר נטפל בזה.‬
‫כל הכבוד, חבר'ה. התחלה מעולה היום.‬
‫כאילו, מה נסגר?‬
‫טיי!‬
‫היי!‬
‫היי! תגביר את הקצב!‬
‫אתה לא עושה כלום כבר שעה.‬
‫פתאום צצו המנועים האלה‬ ‫ואני לא יודע מה לעשות בהם.‬
‫אנחנו לא מנהלים פה מגרש גרוטאות.‬
‫תעביר את המנועים לפח. אני צריך אותך במוסך.‬
‫בסדר.‬ ‫-תתרכז.‬
‫טוב! בסדר!‬ ‫-קדימה.‬
‫אני מאמין בך, אחי.‬ ‫-גם אני מאמין בי.‬
‫היי, מייק. מצטער שחיכית לי.‬
‫בוא נסכם את החשבון שלך.‬
‫תודה שחיכית.‬
‫בוא, תיכנס.‬
‫היי, מותק. מייק רוצה לסגור חשבון.‬ ‫-היי, מייק.‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫טוב, זה יוצא...‬ ‫-מי זה?‬
‫167 סך הכול.‬
‫רגע אחד.‬
‫העסקים לא מי-יודע-מה,‬ ‫אז אני מודה לך על ההנחה.‬
‫בשמחה.‬ ‫-הנחה, מותק?‬
‫כן, אתם יודעים...‬
‫שמגי עזבה אותי?‬
‫לעזאזל.‬
‫לא ידעתי.‬ ‫-כן, היא לקחה הכול, חוץ מהמשאית.‬
‫כן, היא לקחה את הבית.‬ ‫-באמת?‬
‫היא לקחה את הכלב, שיסתה בי אותו‬ ‫כשהלכתי לקחת את הנעליים שלי.‬
‫מכירים את רונדה שעובדת בסוכנות של שברולט?‬
‫אני מכיר את רונדה.‬ ‫-לא זאת מהקבלה.‬
‫אז היא עזבה אותי בשבילה.‬
‫אוקיי.‬
‫מה מצבנו?‬ ‫-זה היה לא נעים.‬
‫עשית הנחה למייק?‬ ‫-עזוב אותך, הוא כזה מסכן.‬
‫הנחות רגשיות, מותק.‬
‫לא יודע.‬ ‫-צמיגי קריגר.‬
‫מעולה, תודה רבה. אוקיי.‬
‫מה?‬
‫הדבר הזה לצמיג שהזמנת מאיטליה‬ ‫הגיע והוא יוצא מהמכס‬
‫ויביאו אותו לכאן בחמש.‬ ‫-איטליה, מגניב.‬
‫כמה זה עלה לנו?‬
‫8,000, נדמה לי?‬
‫שמונת אלפים דולר?‬
‫אתה רצית את האיטלקי המפונפן.‬
‫אני אפילו לא יודעת מה זה.‬
‫מותק, זה שאני רוצה משהו שעולה 8,000 דולר,‬
‫לא אומר שאת צריכה לעשות את ההזמנה.‬
‫אתה צוחק, נכון? אתה אשכרה צוחק.‬
‫אני הולכת להחטיף...‬ ‫-את אחראית על הכספים.‬
‫כן?‬ ‫-אני אהרוג אותך.‬
‫אז ויתרנו על לימודים גבוהים, מה?‬
‫לא יהיה קולג'.‬
‫הלך הכסף ללימודים.‬
‫טוב.‬ ‫-אבא מדבר שטויות.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-לך תעשה מה שאתה עושה.‬
‫זה היה אמור להיעשות אתמול, חבר'ה.‬
‫תוציאו אותו. הוא מוכן.‬
‫לעזאזל.‬
‫תוריד אותן!‬ ‫-למה?‬
‫נו, בחייך.‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫אני סתם עושה שטויות.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אתה סתם עושה שטויות. זהו זה.‬ ‫-גלן.‬
‫יודע איך טי-רקס אומר שלום?‬
‫תפסיק לעשות שטויות. היי. מספיק.‬
‫- קריגר צמיגים -‬
‫תפסיק.‬ ‫-יודע איך טי-רקס אוכל?‬
‫הוא עושה...‬ ‫-צא משם.‬
‫קדימה. כבה אותו.‬
‫כבה אותו לכל...‬
‫כבה אותו.‬ ‫-אני לא שומע אותך.‬
‫כבה אותו! מספיק.‬
‫היי, צא.‬ ‫-בחייך, אחי.‬
‫אני סתם עושה שטויות.‬ ‫-צא.‬
‫אני יכול לעשות את זה. בחייך.‬ ‫-די עם השטויות.‬
‫הזהרתי אותך. נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫ומה קרה?‬
‫שום דבר. אתה עושה שטויות.‬
‫כבה את המנוע, תיכנס למוסך.‬ ‫-הפסקתי את המוזיקה. שמע...‬
‫שיט.‬
‫זין.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫מה קורה?‬
‫הוא נפל... ואז המוט... ואז הוא נפל.‬
‫גלן, אני ממש מצטער...‬ ‫-לעזאזל.‬
‫נראה לך שתוכל לקום? תפוס בכתף שלי.‬
‫הגב שלי. יש משהו בגב שלי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בוא ננסה לקום.‬ ‫-ננסה לקום.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫סתם עשיתי שטויות.‬ ‫-לאט.‬
‫לא התכוונתי להעיף אותך.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש, קום.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-תניחי אותו!‬
‫לך תתקשר לאמבולנס.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הגב שלי. לעזאזל.‬
‫מפשק.‬
‫הבא, בבקשה.‬
‫שאיבה. הנה הנזק שנגרם לרצועה.‬
‫בסדר. זה בחוץ. זה רסיס העצם.‬
‫דיברתי עם המנתח שלך. הוא אמר שהניתוח‬ ‫היה הצלחה גדולה, הכול הלך מצוין.‬
‫אז עכשיו...‬ ‫-מעולה.‬
‫שים לב.‬
‫אנחנו צריכים לעבור משלב המיטה לשלב התרופה.‬
‫כן? שים לב. יש לנו כדור להרפיית שרירים.‬
‫נכון מאוד.‬
‫סטרואידים לדלקת.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ויש לנו ויקודין נגד הכאבים.‬
‫תודה לך.‬
‫עם אוכל?‬ ‫-עם אוכל.‬
‫שניצל מהחזיר!‬
‫אוקיי.‬
‫אז להתראות בביקורת בשבוע הבא.‬
‫כן, ב-25.‬
‫גלן, כל הכבוד לך. יהיה בסדר.‬
‫תודה, ד"ר הרטמן.‬ ‫-ביי, חבר'ה.‬
‫ריצ'רד התחבר לאספקה אינסופית של לקוחות,‬
‫אנשים שסבלו מכאבים,‬
‫ואנשים שלא הייתה להם ברירה אלא להחלים.‬
‫נסה להרים את הרגליים, שתיהן יחד. למעלה.‬
‫זה קצת קשה יותר. קצת מתקדם יותר. ולהחזיק.‬
‫לנשום. שוב. לשאוף. לנשוף.‬
‫תוריד את הרגליים כמה סנטימטרים.‬ ‫-זה מבאס.‬
‫למה זה כואב כל כך?‬
‫כי השרירים נמתחים כשאתה עושה את זה.‬
‫תירגע. יופי. בוא ננסה משהו אחר.‬
‫ותשעים מעלות, להחזיק.‬ ‫-לאט, בבקשה.‬
‫להוריד בעדינות כמה סנטימטרים.‬
‫ולנשום.‬
‫גב למטה, שטוח.‬ ‫-אלוהים, זה מבאס רצח.‬
‫דחף אל הידיים שלי.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אוקיי, אני יודעת שזה מתסכל, אבל אתה מסוגל.‬
‫אתה מתקדם יפה. באמת יפה. זה תהליך ארוך.‬
‫כן.‬
‫ראיתי הרבה מקרים כמו שלך,‬
‫ואתה צריך לדעת שזה משהו‬ ‫שאתה חי איתו עכשיו, בסדר?‬
‫אוקיי.‬
‫זו המציאות החדשה שלך.‬ ‫משוך את הברכיים למעלה.‬
‫בוא ננסה עוד חמש פעמים.‬
‫עד למעלה. עוד חמש פעמים.‬
‫לא מדובר רק בתרופה שהרגה הרבה אנשים.‬
‫העניין גדול יותר.‬
‫הדבר הזה, המגפה הזאת,‬
‫התחילה כשמישהו מהמשפחה הזאת הבין‬
‫שהכסף הגדול ברפואה נמצא במכירות ובשיווק.‬
‫ובשקרים.‬
‫את מדברת על ארתור סאקלר.‬ ‫-כן.‬
‫ארתור סאקלר התחיל את כל הסיפור הזה.‬
‫הוא היה פסיכיאטר‬ ‫רגע לפני המהפכה הפרמצבטית.‬
‫בימים ההם, ברירת המחדל ברפואת הנפש‬ ‫הייתה ניתוח לובוטומיה.‬
‫אבל ניתוחים כאלה הם טיפולים חד פעמיים.‬
‫אין לקוחות חוזרים.‬
‫ארתור הבין שעם התרופה הנכונה,‬ ‫הוא יזכה בלקוח לכל החיים.‬
‫והוא כינה את הכדור החדש...‬
‫"ניתוח מוח בבקבוק".‬
‫- תורזין -‬
‫הוא גילה שהוא טוב יותר בתור איש מכירות‬ ‫מאשר בתור רופא‬
‫אז הוא הלך וקנה שני דברים:‬
‫חברת תרופות‬
‫ואת סוכנות הפרסום הרפואית הגדולה במדינה.‬
‫הוא ידע ששיווק הוא העתיד של התרופות‬
‫והוא שיחק אותה בגדול‬ ‫כשהם זכו בחוזה לייצור ואליום‬
‫וייצרו את התרופה‬ ‫שוברת הקופות הראשונה בעולם.‬
‫התרופה שלא ידעתם שאתם צריכים.‬
‫ואז הוא היה עשיר ורצה שכולם יידעו.‬
‫הוא קנה יצירות אמנות עתיקות.‬
‫הוא שם את השם שלו על כל מוזאון, בית ספר‬ ‫או בית חולים שהסכים לקחת את הכסף שלו,‬
‫וכולם הסכימו.‬
‫אני מניחה שזה גרם לו להרגיש בן אלמוות.‬
‫הכי חשוב היה לו להשאיר אחריו מורשת.‬
‫סאקלר!‬
‫- חג שמח ממשפחת סאקלר -‬
‫הוא השליט את המורשת על כל בני משפחתו‬
‫וכמו במשפחות עשירות רבות אחרות,‬
‫הם רק חיכו שהוא ימות.‬
‫הם לא היו צריכים לחכות זמן רב.‬
‫סליחה.‬ ‫-כן?‬
‫אני צריך רופא.‬
‫אדוני, צריך להירשם שם קודם.‬
‫ב-26 במאי, 1987, הוא נהג אל חדר המיון‬
‫של בית החולים קולומביה, והודיע:‬
‫שמי הוא ד"ר ארתור סאקלר.‬ ‫אני סובל מהתקף לב.‬
‫יש לי חסימה בחלק הפרוקסימלי‬ ‫של העורק הקדמי היורד.‬
‫אני צריך לעבור צנתור ברגע זה,‬ ‫אחרת לא אשרוד.‬
‫בוא נתחיל מההתחלה. אדוני?‬
‫אני ד"ר ארתור סאקלר.‬ ‫-אדוני, חזור הנה.‬
‫אני עובר התקף לב.‬
‫יש לי חסימה בחלק הפרוקסימלי‬ ‫של העורק הקדמי היורד.‬
‫אני צריך לעבור צנתור ברגע זה,‬ ‫אחרת לא אשרוד.‬
‫אני מבקש שתירגע לרגע.‬
‫אדוני? איפה אתה? אדוני? אחות!‬
‫צריכים עזרה פה.‬
‫תפסיקו לבזבז זמן.‬
‫יש לי חסימה בחלק הפרוקסימלי‬ ‫של העורק הקדמי היורד.‬
‫אני צריך לעבור...‬ ‫-נראה מה אומר האק"ג.‬
‫תפסיקו לבזבז זמן. עשו כדבריי.‬
‫מצבך מצוין.‬
‫נראה שזה... היי, צדקת.‬
‫כן, אני תמיד צודק.‬
‫נו, באמת.‬
‫מוות נקבע בשעה 19:58.‬
‫ארתור אולי הקים את חברת התרופות המודרנית‬
‫וגרף מיליונים לטובת משפחתו,‬ ‫אבל אחיינו ריצ'רד היה זה‬
‫ששחרר מפלצת...‬
‫מכאן, ד"ר סאקלר.‬
‫...והכניס להם מיליארדים.‬
‫זה אמנם ארך עשר שנים,‬
‫אבל נדמה לי שהעברת השליטה מארתור לריצ'רד‬
‫הייתה ראשיתו של האוקסיקונטין.‬
‫ועכשיו, כשארתור יצא מהתמונה,‬
‫לריצ'רד הייתה תוכנית.‬
‫אבל הוא היה זקוק לרכיב מהותי אחד,‬
‫והדבר היחיד שעמד בדרכו‬ ‫היה משפחה גדולה ולא מתפקדת.‬
‫- ניו יורק סיטי -‬
‫מה הטעם לדבר על כך?‬ ‫-כמה זמן זה ייקח?‬
‫סטנלי, אנחנו צריכים לדעת מה קורה.‬ ‫-תנו לו לדבר!‬
‫אנחנו מנסים! לעזאזל, סטנלי, מה נקבל?‬
‫נראה שארתור שעבד יצירות אמנות‬ ‫ונכסים רבים במהלך השנים.‬
‫מה זאת אומרת, "שעבד"?‬
‫זה אומר שהוא חייב כסף. וגם יצירות אמנות.‬
‫יש חובות רציניים להארוורד, למטרופוליטן,‬ ‫לסמיתסוניאן, לאוניברסיטת קולומביה...‬
‫ומי ישלם אותם?‬
‫לארתור היו כמה עסקים‬ ‫והוא הוסיף את שמותיכם לרבים מהם.‬
‫טוב, אילו עסקים?‬ ‫-אוקיי.‬
‫דאגלס מקאדמס, מדיקל טריביון אינטרנשיונל,‬
‫נאפ תעשיות פרמצבטיות, אם-די הוצאה לאור...‬
‫אתה...‬ ‫-מעולם לא שמעתי על...‬
‫מדימטריקס, פרדו פרדריק שירותי רפואה...‬
‫מעולם לא שמעתי על העסקים האלה.‬
‫אתם רשומים בכולם.‬
‫אני מציע שתמכרו רכוש כדי לשלם את החובות‬ ‫האלה, כי כפי שאמרתי, הם גדולים למדי.‬
‫סטנלי, אבא היה מרושש?‬ ‫-לא. טוב, אולי.‬
‫קחו את פרדו.‬ ‫-זה רעיון נורא.‬
‫יחלקו את הכול ואנחנו נקבל פיסות קטנות?‬
‫תן להם הכול בתמורה לפרדו.‬
‫לפרדו יש רק תרופה אחת ששווה משהו,‬ ‫אם-אס קונטין.‬
‫בשלב זה זו תרופה‬ ‫המיועדת לאנשים שגוססים מסרטן.‬
‫כשיפוג תוקף הפטנט, נישאר בלי כלום.‬
‫היית שם וגם עכשיו אתה בלי כלום.‬
‫פרדו היא חברה אמיתית שאתה וארתור קניתם.‬
‫הם באמת מייצרים משהו. האנשים פה לא מבינים.‬
‫הם לא ייצרו שום דבר חוץ מבלבולי מוח.‬
‫לא! אנחנו לא מוכנים...‬
‫שיאכלו סנדביצ'ונים, אנחנו נייצר משהו.‬
‫כן, אבל אף פעם לא הכנסת תרופה לשוק, בן.‬
‫זה לוקח עשור, ואין לנו שום דבר בקנה.‬
‫זה מבוי סתום.‬ ‫-אנחנו מבינים בכאב.‬
‫זה בטוח.‬
‫פיתחנו את אם-אס קונטין, אנחנו מבינים בכאב.‬
‫אני מבין בכאב.‬
‫ההתנהגות האנושית‬ ‫מורכבת משני דברים עיקריים:‬
‫בריחה מכאב ושאיפה לעונג.‬
‫זה מעגל.‬
‫לברוח מכאב, לשאוף לעונג.‬
‫כאב, עונג, כאב, עונג.‬
‫שוב ושוב.‬
‫המעגל הזה הוא הקיום שלנו.‬
‫זו התמצית של האנושיות, של החיים.‬
‫אבל אם נשים את עצמנו בדיוק שם,‬ ‫בין הכאב לעונג...‬
‫אם נהיה שומרי הסף‬ ‫לכל מי שרוצה לברוח מהכאב,‬
‫אז נשנה את העולם.‬
‫נסיים את מה שארתור התחיל.‬
‫ולא תדעו יותר מחסור לעולם.‬
‫קדימה!‬ ‫-כן.‬
‫פרדו המשיכה לפתח‬ ‫את משככי הכאבים החזקים ביותר‬
‫שאי פעם יצאו לשוק,‬ ‫וטענה שהם בטוחים לשימוש.‬
‫חוץ מכסף, מה הניע את סאקלר, לדעתך?‬
‫נפוליאון היה נמוך, אז הוא כבש את אירופה.‬
‫באטמן הוא באטמן כי הוריו נרצחו.‬
‫זה מה שאתה שואל?‬ ‫-כן.‬
‫כשהוא למד בקולג', הוא ניסה להמציא‬ ‫גלולה שמייצרת אורגזמה.‬
‫הוא אהב לצאת לחופשות בתאילנד.‬
‫הירק האהוב עליו היה אספרגוס,‬ ‫ואני לא שמה זין על המניע.‬
‫זה לא משנה, כי הוא עשה את זה.‬
‫אני בטוחה שגם אם היית יודע למה,‬ ‫זה לא היה משפר לך את ההרגשה.‬
‫מה איתך, מיס פלאוורס?‬
‫מה היה המניע שלך?‬
‫הדבר היחיד שהיה לי: עבודה.‬
‫זהו? רק עבודה?‬
‫רק עבודה.‬
‫- רואנוק, וירג'יניה -‬
‫- נשלח מבית הכלא -‬
‫יש!‬
‫- צ'אק בראון, סנדק הגו-גו -‬
‫- תואר שני בחשבונאות -‬
‫זין! נו כבר.‬
‫שיט.‬
‫הגעתם לקו הסיוע של טומב ריידר.‬ ‫המחיר לדקה הוא...‬
‫היי, זו אידי.‬ ‫-שלום, מיס אידי. מה שלומך?‬
‫אני כבר שתי דקות ברמה 14.‬
‫באטלנטיס, בבריכה,‬ ‫ואני לא יודעת איך לעבור אותה.‬
‫מתי כבר 16 פעמים.‬
‫הלו?‬
‫את צריכה לחצות את החלל פעמיים.‬
‫קודם, תסגרי את המלכודות.‬ ‫-חכה.‬
‫ואז את יוצאת מה...‬ ‫-טוב. הבנתי.‬
‫כל הכבוד. עכשיו פני שמאלה,‬ ‫עלי על הבלוק הכי גבוה ותקפצי...‬
‫יש דרקון בהמשך, מאחורי העמוד השלישי.‬
‫תודה.‬ ‫-בשמחה, מיס אידי.‬
‫אם אוכל לסייע בדבר נוסף...‬ ‫-לא.‬
‫אין צורך. לילה טוב.‬
‫או בוקר טוב, מה שלא יהיה אצלך.‬
‫אני ביורוקרטית.‬
‫הביורוקרטיה היא מה שמחזיק אותנו יחד.‬
‫בזכותה החברה שלנו מאורגנת, מתפקדת, נעה.‬
‫ללא ביורוקרטיה אין ציוויליזציה.‬
‫גיליונות נתונים מונעים‬ ‫את הקריסה של העולם, וגם...‬
‫הצטיינתי בעבודה שלי.‬
‫לצ'אק בייבי לא אכפת...‬
‫אזדקק להעתקים של כל החשבוניות‬ ‫מהשנתיים האחרונות.‬
‫ירוק לחיובים לגיטימיים.‬
‫יש עוד משהו שאני צריכה לדעת, לדעתך?‬
‫צהוב לחיובים מזויפים שכבר ידעתי מהם,‬
‫ואדום, לפעמים ששיקרו לי.‬
‫אין שום דבר.‬ ‫-בטוח?‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫לצ'אק בייבי לא...‬
‫כשהאדום השתלט, אז התחיל להיות לי כיף.‬
‫בשנת 1998, רק מעטים שמעו על אוקסיקונטין.‬
‫ומי ששמע, בטח לא ידע מה זה יכול לעשות.‬
‫וזה היה הרעיון.‬
‫זה היה חיוני לתוכנית של ריצ'רד.‬
‫- נורווק, קונטיקט -‬
‫עכשיו כש"פרדו" היתה בידי משפחת סאקלר,‬
‫הם היו צריכים למצוא תרופה שיוכלו למכור.‬
‫משהו שובר קופות.‬
‫וריצ'רד הימר בגדול על כאבים.‬
‫אוקיי. כלב טוב.‬
‫בוא, כלב טוב.‬
‫נכון שאתה כלב טוב?‬
‫כלב טוב כזה. אתה מוכן?‬
‫אתה מוכן לצאת איתי לעבוד?‬ ‫אתה מוכן לעשות קצת כסף, אנצ'י?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫זהו זה. בוא, חמוד. קדימה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫קדימה, חמוד. כלב טוב. אתה כלב טוב.‬
‫אתה כזה כלב טוב. ארים אותך.‬
‫אבל הוא לא התחיל מאפס.‬
‫במשך יותר מ-15 שנים,‬ ‫פרדו פארמה ייצרה ושיווקה‬
‫משכך כאבים מבוסס מורפיום בשם אם-אס קונטין.‬
‫אז מה שאוקסיקונטין היה צריך‬ ‫היה רק שינוי קטן במתכון.‬
‫אם-אס קונטין מורכב משני אלמנטים.‬
‫כמובן, הקונטין,‬
‫הציפוי שנמס לאט במערכת העיכול,‬
‫שמעניק למערכת את תכונת השחרור האטי.‬
‫והליבה השוקולדית,‬
‫מורפיום סולפט, אם-אס...‬
‫וכשפיתחנו את אם-אס קונטין,‬
‫היה תכנון לייצר דור שני?‬
‫לא.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי מורפיום עובד היטב.‬
‫הוא מובן מאוד,‬
‫דבר שהקל, באופן יחסי,‬ ‫על קבלת אישור ממנהל התרופות.‬
‫מורפיום אינו האופיאט היעיל היחיד.‬
‫הוא האופיאט היחיד שמקושר למוות.‬
‫אני...‬
‫אני רוצה לייצר משכך כאבים שאנשים יקשרו‬
‫עם איכות חיים משופרת, עם חיים.‬
‫בוא נייצר משהו חדש.‬
‫אתה מסוגל לעשות את זה?‬
‫כך נולד הרעיון הרע.‬
‫בטח.‬ ‫-אז תעשה את זה.‬
‫הם לקחו הרואין מסוג מסוים,‬ ‫שהיה עטוף בציפוי לשחרור מושהה,‬
‫והחליפו אותו בסוג חזק הרבה יותר.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫זה קצת מסוכן.‬
‫תיזהר.‬
‫אבל אני אוהב את זה.‬
‫אוקיי...‬
‫אני אומר מילה...‬
‫ואתם תגידו את הדבר הראשון שעולה בדעתכם.‬
‫כל אחד יכול להתחיל. טוב.‬
‫קודאין.‬
‫רופא שיניים.‬
‫סירופ נגד שיעול.‬
‫שן בינה.‬
‫כדור שינה.‬
‫חום.‬ ‫-תודה.‬
‫ומה לגבי "מורפיום"?‬
‫מוות.‬
‫סרטן.‬
‫מכורים.‬
‫כאב עז.‬
‫ועכשיו תגידו לי אילו מילים‬ ‫מתקשרות לכם עם "אוקסיקודון".‬
‫זה פרקוסט?‬
‫"אוקסי", כאילו קשור לריאות.‬
‫מהמילה "חמצן"?‬
‫היי. מה קורה?‬
‫קרה משהו?‬
‫רואה? לכולם יש מושג כלשהו לגבי מורפיום,‬
‫אבל אוקסיקודון הוא דף חלק.‬
‫אף אחד לא קישר אותו לכלום.‬ ‫נוכל לעשות ממנו מה שנרצה.‬
‫כלומר, אתה רוצה לקחת‬ ‫סם חזק פי שניים ממורפיום‬
‫ולתת אותו לכולם?‬
‫כן. נכון.‬
‫שימוש יתר יהיה בעיה פה.‬
‫כשמטופל נמצא בהשגחת רופא,‬
‫התרופות האלה בטוחות לחלוטין.‬
‫אני לא חושב שזה מדויק לגמרי.‬
‫גם באם-אס קונטין, ראינו שימוש יתר...‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫אז אנחנו ניקח סם חזק מאוד‬
‫ונמסור אותו לידיהם של מיליוני אנשים חדשים?‬
‫כן. נכון.‬
‫בהשגחת הרופא או הרופאה שלהם.‬
‫ובאישור מלא של מנהל התרופות.‬
‫בבקשה.‬
‫תראו.‬
‫רופאים רושמים מורפיום, כאן,‬
‫כי מורפיום הוא מוות.‬
‫אבל עם אוקסיקודון,‬ ‫המטופלים החדשים שלנו נמצאים כאן.‬
‫זהו הרגע‬
‫שבו היה אפשר לעצור את כל הדבר הזה, לדעתי.‬
‫אם ריימונד או מורטימר‬ ‫או מישהו אחר היה אומר לא,‬
‫אתם ואני לא היינו מדברים, ואנשים רבים היו‬ ‫יושבים לארוחת ערב עם משפחותיהם ברגע זה.‬
‫אני יודע שאתם חוששים.‬ ‫אני יודע שאתם מוטרדים.‬
‫הסיפור הזה הוא טרגדיה.‬
‫אבל אנחנו נחזיר לאנשים רבים את חייהם.‬
‫אנחנו נמנע המון כאב.‬
‫איך קוראים לזה?‬
‫אוקסיקונטין.‬
‫התרופה שלא ידעתם שאתם צריכים.‬
‫ריצ'רד השיג את התרופה היוקרתית שרצה.‬
‫מה דעתך?‬
‫אוקסיקונטין בא לעולם.‬
‫לריצ'רד היה רעיון גדול:‬
‫תרופה שאנשים במצוקה לא יוכלו לסרב לה.‬
‫וזה היה רק חצי מהתוכנית,‬ ‫ואפילו לא החצי הגרוע.‬
‫פה נכנסה לתמונה ההשפעה של הדוד ארתור.‬
‫הוא היה איש מכירות,‬
‫והוא ידע שחוזק המוצר‬ ‫עומד ביחס ישר למסר שמלווה אותו.‬
‫ריצ'רד ידע בדיוק מה המסר,‬
‫וחשוב מזה: הוא ידע איך להעביר אותו.‬
‫הוא התחיל להרכיב צוות מכירות‬
‫כדי להפיץ את בשורת האוקסיקונטין.‬
‫הם גייסו בוגרי קולג' שנראו טוב‬
‫ושהיו מסוגלים לדבר בשפתם של הרופאים,‬
‫ואז תכנתו להם את הצורה.‬
‫חום, קצב הלב, קצב הנשימה ולחץ הדם.‬
‫אלה נקראים "מדדים חיוניים".‬ ‫אתם יודעים מה אינו מדד חיוני?‬
‫כאב.‬
‫כאב הוא הדבר האחרון שרופא יתחשב בו‬
‫כשהוא מטפל בכם.‬
‫או בסבתא שלכם.‬
‫או בבני הזוג שלכם.‬
‫שלום, פרנק.‬ ‫-שאנון.‬
‫במשך זמן רב כאב נתפס‬ ‫כסימפטום של פציעה או של מחלה,‬
‫לא כדבר שראוי לטפל בו בפני עצמו.‬
‫היי! אתה מתכוון לשבת פה כל היום‬ ‫ולאכול קפטן קראנץ'?‬
‫תגמור לעבוד על הרכב.‬
‫כשאסיים.‬ ‫-כשתסיים?‬
‫שלוש קערות מלאות של קפטן קראנץ'.‬
‫הצמיגים לא יברחו.‬
‫אתה אידיוט.‬
‫אתה הולך לפוצץ את השירותים שלי‬ ‫עם הקפטן קראנץ' הזה.‬
‫זה דוחה! אני לוקחת את זה.‬ ‫-אני משחק.‬
‫אני לוקחת את זה ומכבה את זה. צא, קדימה.‬
‫הרופאים לא מכבדים כאב.‬
‫- בריט הפורד, מנהלת מכירות אזורית, פרדו -‬
‫כי הם לא מבינים אותו.‬
‫לימודי רפואה אורכים, כמה? שבע שנים?‬
‫אתם יודעים איזו הדרכה מקבלים‬ ‫סטודנטים לרפואה בנושא כאב?‬
‫ארבעים ושמונה דקות.‬
‫מטופלים לא צריכים לשנות את חייהם‬ ‫כדי להתמודד עם כאב.‬
‫הרופאים צריכים לשנות את הטיפול בכאב.‬
‫כאב הוא כבר לא דבר שאנחנו צריכים לסבול.‬
‫הוא דבר שאפשר להתגבר עליו.‬
‫היי.‬ ‫-בבקשה.‬
‫שמי שאנון.‬
‫תודה.‬
‫יש דרך להתגבר עליו.‬
‫יש לנו תשובה.‬
‫אוקסיקונטין.‬
‫זו התשובה.‬
‫אם אתם עונים על דרישותינו,‬
‫אתם תצטרפו למשימה שלנו לשנות‬ ‫את הדרך שבה העם האמריקאי מתמודד עם כאב.‬
‫בפרדו, השקענו שנים בפיתוח של אוקסיקונטין.‬
‫טיפול בכאב שהוא יעיל, ארוך-טווח ובטוח‬
‫ושנותן מענה למגוון רחב של מטופלים.‬
‫אבל אתם תצטרכו לעשות יותר‬ ‫מאשר רק למכור את התרופה הזאת.‬
‫אתם תשכנעו את הרופאים‬ ‫להתייחס ברצינות לכאב.‬
‫אל תטעו.‬
‫אתם תהיו חלק מדבר יפהפה, אדיר‬
‫ונפלא שיעשה מהפכה וישנה את חיי האנושות.‬
‫אמרו יחד איתי:‬
‫"יפהפה."‬ ‫-"יפהפה."‬
‫"נפלא."‬ ‫-"נפלא."‬
‫"אדיר."‬ ‫-"אדיר."‬
‫"מהפכני."‬ ‫-"מהפכני."‬
‫ו"משנה חיים."‬ ‫-"משנה חיים."‬
‫שוב!‬
‫"יפהפה."‬ ‫-"יפהפה."‬
‫"נפלא."‬ ‫-"נפלא."‬
‫"אדיר."‬ ‫-"אדיר."‬
‫"מהפכני."‬ ‫-"מהפכני."‬
‫ו"משנה חיים."‬ ‫-"משנה חיים."‬
‫זו הייתה החלטה נבונה מצדך,‬ ‫לבוא לכאן. את יודעת?‬
‫בהחלט.‬ ‫-את מתרגשת?‬
‫לגמרי.‬
‫היית מעולה.‬
‫תודה.‬ ‫-באמת.‬
‫אוכל לשאול אותך שאלה?‬
‫תהיתי מתי אקבל את המשכורת הראשונה.‬
‫מה את צריכה?‬
‫רק לדעת מתי אקבל כסף.‬
‫כי את מרוששת וצריכה מקום לגור בו.‬
‫את יכולה לישון אצלי.‬
‫הרבה בחורות עשו את זה‬ ‫כשניסו לעמוד על הרגליים.‬
‫נשיג לך כסף ואז נמצא לך דירה.‬
‫באמת, יש לי חדר נוסף.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫אשאל אותך שאלה.‬ ‫-כן?‬
‫את סובלת מטרשת נפוצה או משהו?‬
‫לא.‬ ‫-טוב. אז תעמדי זקוף.‬
‫אל תסתובבי ככה.‬
‫מגיע לך להיות פה.‬
‫דיון דאייר שובר שוויון‬ ‫ומעניק יתרון לטאר הילס...‬
‫לכל הרוחות.‬
‫לעזאזל. אלוהים.‬
‫פאק.‬
‫ליל, אני צריך אותך רגע. את יכולה לבוא רגע?‬
‫יש לי הפתעה מפנקת.‬
‫כן, זה מה שקרה עכשיו.‬
‫מלא פיפי.‬
‫זה פשוט...‬ ‫-מה עשית?‬
‫שפכתי על עצמי בקבוק מלא שתן.‬
‫אלוהים, טוב.‬
‫זה הרבה.‬ ‫-זה בכל מקום. יופי.‬
‫אוקיי.‬ ‫-תודה.‬
‫אפשר לעזור? לעשות משהו?‬ ‫-אתה יכול להביא...‬
‫טאי, בוא הנה רגע.‬
‫בוא תראה את זה מקרוב.‬ ‫-לא, לא צריך.‬
‫אתה יכול להביא כמה מגבות?‬ ‫אתה יכול להרים את הטוסיק?‬
‫כרגע החלפתי לקיילי. התזמון שלך גרוע.‬
‫זה מגוחך.‬ ‫-אתה כזה מגעיל.‬
‫אני שומע שאתם מתמזמזים, ויש שם שתן, אז...‬
‫אולי עדיף שתישארי בחדר השינה.‬
‫רוצה שארחץ אותך בצורה סקסית?‬
‫זה פשוט...‬
‫הכול בסדר.‬
‫טוב?‬
‫תסתכל עליי.‬ ‫-אני לא מצליח להפסיק לצחוק.‬
‫אני יודעת. אתה תהיה בסדר.‬
‫זה הנוף הכי מוצלח באוהיו.‬
‫זה החדר שלך.‬
‫תרגישי בבית.‬
‫ותשתמשי בכל המגירות, כולן שלך.‬
‫נהדר.‬ ‫-אני מקווה שאת אוהבת סגול.‬
‫כן, אני מתה על סגול.‬
‫זה חדר האמבטיה שלנו, נחלוק.‬
‫שירותים, מקלחת אדים.‬
‫האמבטיה מדהימה.‬
‫וזה שמן אמבט מרוקאי, את מוזמנת להשתמש בו.‬
‫זה הסלון, כמובן, ושם יש גג פרטי‬
‫עם ג'קוזי מטורף.‬
‫יש לך מכונית?‬
‫כן, היא של אמא שלי,‬ ‫אבל אני משתמשת בה עכשיו.‬
‫נארגן לך אישור חניה.‬
‫יש לך מזומן?‬ ‫-לא ממש.‬
‫נארגן לך מזומן.‬
‫זה יום חשוב מאוד.‬
‫כן.‬
‫בואי נחגוג.‬
‫את אוהבת שמפניה?‬ ‫-כן.‬
‫לחיים.‬
‫תודה.‬
‫לחיים החדשים שלך, שאנון שייפר.‬
‫אף פעם לא שתית שמפניה, נכון?‬
‫קחי.‬
‫אני ממש...‬ ‫אני רוצה להודות לך על ההזדמנות הזאת.‬
‫קודם כול, צריך לתקן את זה.‬ ‫את נראית כמו פוני בתערוכה.‬
‫צריך לקנות לך בגדים חדשים.‬
‫תריחי את זה.‬
‫את רצינית?‬ ‫-כן, תריחי.‬
‫זה עור מיובא מאיטליה. איזה ריח יש לזה?‬
‫של עור מיובא מאיטליה.‬ ‫-לא.‬
‫יש לזה ריח של כסף.‬
‫תריחי שוב.‬
‫כן, זה טוב.‬
‫יש לך רגליים מדהימות.‬
‫יש לך גוף מהמם.‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫-את פצצה.‬
‫- ד"ר הרטמן, משרד -‬
‫תיכנסו, לילי, גלן.‬ ‫-תודה שהסכמת לפגוש אותנו כל כך מהר.‬
‫אני תמיד שמח לראות אתכם.‬
‫אז מה שלומך, אלוף?‬
‫לא להיט.‬
‫נראה שלא.‬
‫מרגיש לא משהו?‬ ‫-אפשר לומר.‬
‫אוקיי. בואו נביט בתרשים.‬
‫מאחת עד עשר, מה רמת הכאב שלך?‬
‫הייתי אומר חמש או...‬ ‫-לא, זה תשע.‬
‫הוא מרגיש חרא והוא לא ישן,‬
‫מה שאומר שאני לא ישנה.‬
‫אז...‬ ‫-לא ישן.‬
‫כן, מה שנתת לי כבר לא עובד.‬
‫לא? נתתי לך ויקודין. זה די סטנדרטי.‬
‫אבל אני רוצה שתתחיל לקחת משהו חדש.‬
‫זה נקרא אוקסיקונטין.‬
‫זה דומה לוויקודין,‬
‫אבל הוא מחזיק 12 שעות רצופות‬ ‫בלי לאבד השפעה.‬
‫זה יהיה נחמד.‬ ‫-בסדר, אז...‬
‫קח כדור אחד בבוקר.‬
‫קח אחד לפני שתלך לישון,‬
‫ואז לא תתעורר יותר מכאבים באמצע הלילה.‬
‫ואצליח לישון?‬ ‫-בהחלט.‬
‫כולנו נוכל לישון.‬ ‫-שניכם תישנו מדהים.‬
‫וזה בטוח לשימוש?‬ ‫-כמו כל תרופה אופיואידית אחרת.‬
‫החדשות הטובות הן שלא צריך ליטול הרבה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-בסדר?‬
‫בוא ננסה.‬ ‫-אני סומך עליך, דוק.‬
‫תסתלקו. לכו לישון, לכו לישון טוב.‬
‫גלן.‬
‫אני צריך להזהיר אותך‬ ‫שעלולה להיות תופעת לוואי אחת.‬
‫מהי?‬ ‫-עצירות.‬
‫כן?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב, לכו לישון.‬
‫נראה לי שנעמוד בזה.‬
‫טוב, עצירות.‬
‫- זהירות, דלת אוטומטית -‬
‫אני צריכה לדבר עם ד"ר קויל, בבקשה.‬
‫מי את?‬ ‫-אידי פלאוורס.‬
‫לעזאזל.‬
‫בת זונה.‬
‫שאלתי אותך אם יש עוד משהו‬ ‫שאני צריכה לדעת, ואמרת שלא, נכון?‬
‫כן. נכון.‬ ‫-אתה לא אומר לי את האמת.‬
‫אמרתי לך הכול.‬
‫רשמת תרופה חדשה,‬
‫שלא שמעתי עליה מעודי,‬ ‫1,098 פעמים בחצי שנה.‬
‫יותר מרשמים מאשר מטופלים,‬ ‫וכמעט 5 אחוזים ממחוז קרול.‬
‫שנינו יודעים שהמטופלים האלה לא קיימים‬
‫ושאתה מנהל פה איזו תרמית‬ ‫חובבנית מטופשת ומטומטמת.‬
‫נתתי לך הזדמנות.‬
‫עכשיו זה יכאב.‬
‫טוב, חכי רגע. טוב?‬
‫ד"ר קויל, מה אתה יכול לספר לי‬ ‫על אוקסיקונטין?‬
‫מה שחברת פרדו עשתה, מה שריצ'רד סאקלר עשה,‬
‫זה הפרת האמון בין רופאים למטופלים.‬
‫הם מכרו תקווה לאנשים הפגיעים ביותר,‬
‫זה חולני ברמות אחרות.‬
‫ואז ריצ'רד סאקלר צירף שניים‬ ‫מהחומרים הממכרים ביותר שקיימים:‬
‫תאוות בצע ואופיום.‬
‫וכשתבינו את זה...‬
‫כשתבינו את זה,‬
‫המוח שלכם לא יצליח להבין את זה.‬
‫ולא תראו שוב את העולם באותו אופן.‬
‫תרגום כתוביות: Tamar Ben Yehuda‬