Serien er basert på virkelige hendelser.
Men visse personer, navn, hendelser, steder
og dialog er blitt fiksjonalisert av dramatiske hensyn.
Beklager.
Det er derimot ikke fiksjon at sønnen min
fikk resept på OxyContin som 15-åring.
Han slet i årevis med avhengighet. Som 32-åring døde han,
helt alene i kulden, på p-plassen ved en bensinstasjon.
Vi savner ham.
Hva faen?
- Sir, la være. Jeg tar meg av det. - Nei, jeg klarer meg.
- Det er 120 røykvarslere her. - Jeg får ikke sove.
I morgen er en svært viktig dag. Jeg må være uthvilt.
Jeg er lei for det. Bare la meg gjøre det.
- En stor dag. - Jeg skifter jo batteri hver måned.
Veldig bra.
- Takk, sir. Jeg monterer en ny. - Bra.
Ikke tenk på det nå. Bare rydd opp. Og kan du sjekke de andre?
Ja, sir.
Takk for at du kom, Ms. Flowers. Det betyr mye.
Brianna Ortiz. Min partner heter Bill Havens.
- En ære å møte deg. - God dag.
- Kan jeg kalle deg Edie? - Ms. Flowers, takk.
Naturligvis. Gikk alt bra på flyturen?
- Ja da. - Og hotellet?
Vi kan stå over småpraten. Jeg merker meg at du er høflig. Takk.
- Jeg ser at du har med... - Jeg fremskyndet hjemreisen til 19.15.
Nå bruker vi de fem timene godt.
- Hvor skal vi? - Bare bortover gangen.
- Hva vil dere vite? - Da setter vi bare i gang. Til høyre.
- Velkommen. - Flott.
God dag. Bli sittende.
Greit.
Som kjent går alle delstater og et titalls fylker til sak mot Purdue Pharma
for deres rolle i opiodkrisen.
Hundrevis av søksmål tar tiår å behandle,
så vi har samlet dem til én sak som vil yte rettferd en gang for alle.
Rettferd? Ja vel.
Vi kan ikke gjenopplive folk, men vi kan kreve erstatning.
Så ikke rettferd. Betaling.
Hva trenger dere meg til? Dere kan bare sette et tall.
Velg det høyeste dere klarer. De betaler, og dere får en seier.
Ms. Flowers, du er nok frustrert og har gjennomlidd mye, men det var da.
Vi har god tro på et heldig utfall.
- Hvorfor er du her? Du virker motvillig. - Jeg ga noen et løfte.
Dere har tilgang til og har sett de samme saksmappene som meg.
- Ja, men jeg har flere spørsmål. - Vi begynner med ett.
Hvordan tror du vi havnet her?
Hva jeg tror?
Dere kaster bort tiden min.
Og deres egen.
Jeg vet hvordan dette går. Jeg har vært her før.
Si navnet ditt, er du snill.
Sir.
Richard Sackler.
Du skal vitne i sivilrettssaken mot Purdue Pharma, som lager OxyContin.
- Dr. Sackler, er det klart? - Jeg har forstått det slik.
Vitner Richard Sackler?
Jeg vil understreke at dr. Sackler er her frivillig.
Hvordan klarte dere det?
Vær så god.
Som sagt: Det er nye tider.
Vi er etter de store navnene, ikke undersåttene.
Men vi trenger din hjelp.
Var...
Var det her han satt?
- Jeg trenger en annen stol. - Hva?
Hent en annen stol.
Kan du ta stolen ut herfra?
Takk.
- Om du trenger en pause... - Nei.
Hva er det neste?
Når hørte du først om OxyContin?
I 1998, på grunn av et røntgenapparat. I Hillsville i Virginia.
Beklager ventetiden, Ms. Flowers. Hva er det som plager deg?
God morgen, doktor. Det gjelder røntgenapparatet GE4225.
- Så du trenger å ta røntgen? - Nei. Jeg er ikke pasient.
Ja vel.
Jeg måtte bestille time for å få oppmerksomheten din.
Jeg heter Edie Flowers og jobber for statsadvokaten i Roanoke.
Jeg sporer opp leger som fakturerer Medicaid for behandlinger de ikke utfører.
Det er svindel av både Medicaid og skattebetalerne.
Men før du får det uttrykket,
tro meg at du har alt å vinne på å vise meg det røntgenapparatet.
Takk skal du ha.
Jøye meg. Ja vel, greit.
Der står det. Men jeg har ikke gjort noe galt.
Du fakturerte Medicaid for 50 bilder daglig i 30 dager.
Verken 49 eller 51. Og for 107 dollar per bilde,
tjente denne klinikken, som du eier, 160 500 dollar.
- Må jeg ringe advokat? - Hvorfor det, om du er uskyldig?
- Greit, jeg kan betale tilbake. - Meg?
Den det gjelder. Jeg betaler tilbake.
Jeg vil ikke miste klinikken min. Vær så snill.
- Det må finnes en løsning. - Samarbeid.
Ja vel, det skal jeg.
Gi meg de siste to års fakturaer. Jeg kopierer alle datafilene dine.
Og hvis det er noe mer jeg burde vite,
bør du si det nå. Finner jeg det, blir det enda verre.
Er det noe mer jeg burde vite?
- Niks. - Er du sikker?
Nei, det er ingenting.
Ingenting. Jeg lover.
Så vis meg filene.
I begynnelsen hørte man bare om OxyContin
om Purdue hadde sendt folk til fastlegen din...
Chevyen må ned!
...og man uheldigvis ble skadet.
Opp med farten.
Hei. God morgen.
- Vi tok matpause. - Litt på sparket?
- Absolutt. - Hva spiser du?
Salamismørbrød.
Vi må få skiftet dekk. Chevyen må ned.
- Spis opp og raske på. - Skal bli.
Bra start på dagen, karer.
Hva faen?
Ty? Ty!
Hei!
Hei! Sett opp farten. Du har kastet bort en time.
Motorene kom ut av det blå. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Dette er ikke et bilopphuggeri. Legg dem i konteineren og hjelp til inne.
- Jeg kommer! - Fokuser. Kom igjen.
- Jeg har troen på deg. - Samme her.
Hei, Mike. Beklager ventetiden.
Du skal få betale. Takk for at du ventet. Bli med inn.
- Hei, kjære. Mike vil betale. - Hei, Mike.
- Greit, det blir... - Hvem er det?
...167 dollar til sammen.
Vent litt.
Forretningene går tregt, så jeg setter pris på rabatten.
- Ingen fare. - Rabatt?
Vet dere... Maggie dro fra meg.
- Søren, det visste jeg ikke. - Hun tok alt unntatt bilen.
- Jaså? - Hun tok huset.
Og bikkja. Hun sendte den på meg da jeg hentet skoene.
Dere vet Rhonda på Chevrolet? Ikke i skranken.
Hun forlot meg for henne.
Ja vel.
- Går det bra? - Det var intenst.
- Rabatt til Mike? - Han er så lei seg.
- Sympatirabatt? Jeg vet ikke helt. - Kryger Tires.
Fantastisk. Tusen takk.
Accu-turn-maskinen fra Italia er fremme og går gjennom tollen.
- Den blir levert klokka fem i dag. - Italia? Bra.
Hvor mye ble det?
- Rundt åtte tusen. - Åtte tusen dollar?
Du ville ha den fine italienske. Jeg vet ikke hva den gjør.
Selv om jeg vil ha noe til 8000, må ikke du godkjenne det.
- Du tuller vel? Jeg skal gi deg... - Du styrer økonomien.
Jeg skal kverke deg.
Vi vil vel ikke gå på college? Nei. Der gikk skolepengene dine.
Pappa er slem.
- Jeg elsker deg. - Bare gå og jobb.
Denne skulle ut i går, karer. Få den ut. Den er klar.
Faen ta.
- Ta av høretelefonen. - Hvorfor?
- Hør på meg. - Jeg bare tuller.
Nettopp. Det er det slutt på.
Vet du hvordan en T. Rex hilser?
Slutt å tulle. Slutt!
- Slutt. - Vet du hvordan en T. Rex eter?
- Sånn. - Kom deg ut. Slå den av.
For f...
- Hei, kutt ut! - Jeg hører deg ikke.
Slå den av! Nå er det nok.
- Kom deg ut. - Gi deg. Jeg bare tuller.
- Jeg fikser det. - Kom. Slutt å tulle.
- Fikk du ikke en advarsel? - Jo da.
Så hva skjedde? Ingenting. Du bare tøyser.
- Slå den av og bli med inn. - Jeg slo av musikken.
Helsike!
- Faen. - Gikk det bra?
Hva skjedde?
Dreieskiven... Han falt på bakken.
- Glen, jeg er lei for det. - Faen.
- Kommer du deg opp? Hold fast. - Det er noe med ryggen.
Vi prøver å reise oss.
Jeg er lei for det. Det var et uhell.
- Jeg mente det ikke. - Én, to, tre.
- Faen! - Legg ham ned!
Ring etter ambulanse!
- Kjære vene. - Ryggen min! Faen.
Sårhake.
Neste.
Sug. Der er ligamentskaden.
Slik. Der er benfragmentet.
Jeg snakket med kirurgen. Han sa at alt gikk bra.
- Så nå... - Herlig.
Følg med. Vi må ut av sengen og på medisiner.
Greit? Følg med. Her er muskelavslappende.
Og steroid mot betennelse.
Og Vicodin mot smertene.
Takk.
- Med mat? - Mat, ja. Snitsel fra grisen!
Ja vel.
- Da ses vi neste uke til oppfølging. - Ja, den 25...
Glen, du var flink. Dette går bra.
- Takk, dr. Hartman. - Ha det.
Richard knyttet seg til en endeløs strøm av kunder.
Folk med smerter, uten noe annet valg enn å bli bedre.
Prøv å løfte begge beina.
Det er litt vanskeligere. Hold.
Pust inn og ut.
- Senk beina fem centimeter. - Dette suger.
- Hvorfor gjør det så vondt? - Musklene strekker seg.
Og slapp av. Vi prøver noe annet.
- Forsiktig, er du snill. - Nitti grader.
Senk dem noen centimeter.
- Og pust. Hold ryggen nede. - Dette suger så jævlig.
- Press. - Jeg klarer ikke.
Greit. Jeg vet at det er frustrerende, men du er flink. Dette tar tid.
Jeg har sett mange slike tilfeller.
Og du må være klar over at dette er noe du må leve med.
Dette er hverdagen din. Og opp med knærne.
Jeg prøver fem til. Kom igjen. Hele veien.
Det gjelder ikke bare en dødelig pille. Det er større enn det.
Nei, denne epidemien...
Den begynte da noen i den familien
innså at de store pengene i legemidler ligger i salg og markedsføring.
Og løgn.
- Mener du Arthur Sackler? - Ja.
Sackler satte det hele i gang.
Han var psykiater da legemiddelrevolusjonen startet.
Den gangen ble psykisk syke lobotomert.
Men lobotomering er en engangsbehandling.
Kundene kommer ikke tilbake.
Arthur innså at den rette pillen kunne gi ham kunder for livet.
Og han kalte pillen...
Lobotomi på flaske.
Han var en dyktigere selger enn lege, så han gjorde to innkjøp:
Et legemiddelfirma og landets største medisinske reklamebyrå.
Han visste at markedsføring var fremtiden,
og vant jekkpotten da de fikk kontrakt med Valium.
De skapte verdens første legemiddelsuksess.
"Medisinen du ikke visste du trengte."
Så ble han rik. Og han ville at alle skulle vite det.
Han kjøpte gammel kunst.
Han fikk navnet sitt på alle museer, skoler og sykehus som tok imot penger.
Han følte seg nok udødelig.
Ettermælet betød alt for ham.
Sackler!
GOD JUL
Det var viktigere enn familien.
Og som i mange rike familier ventet de på at han skulle dø.
De slapp å vente lenge.
Unnskyld meg. Får jeg treffe en lege?
Sir, du må signere her først.
Den 26. mai 1987 kjørte han til legevakten ved Columbia Presbyterian og sa:
Jeg er dr. Arthur Sackler og har hjerteinfarkt.
Jeg har en blokkering i LAD-arterien.
Jeg trenger angioplastikk for å overleve.
Vi tar det fra begynnelsen. Sir?
- Kom tilbake. - Jeg er dr. Arthur Sackler.
Jeg har hjerteinfarkt. Jeg har en blokkering i LAD-arterien.
Jeg trenger angioplastikk for å overleve.
Du må roe deg ned litt.
Sir, hvor skal... Pleier!
Hjelp til.
Det er bortkastet tid. Jeg har en blokkering i LAD-arterien.
- Jeg trenger ballongkateter. - Vi tar EKG først.
- Bortkastet tid. Hør på meg. - Du klarer deg.
Det ser ut til... Du har visst rett.
Ja, jeg har rett hele jævla tiden.
Kjære vene.
Døden inntraff kl. 19.58.
Det var Arthur som grunnla firmaet familien ble millionærer av.
Men det var nevøen Richard som skapte et uhyre...
Denne veien, dr. Sackler.
...og tjente milliarder.
Det tok ti år, men...
Jeg tror skiftet fra Arthur til Richard var begynnelsen på OxyContin.
Nå som Arthur var ute av bildet, hadde Richard en plan.
Først trengte han noe viktig,
og det eneste hinderet var den dysfunksjonelle familien.
- Hva er vitsen med dette møtet? - Tar det lang tid?
- Stanley, hva foregår? - La ham snakke!
Vi prøver!
Det viser seg at Arthur pantsatte mye kunst og penger i årenes løp.
- Hva skal det bety? - Han skylder penger. Og kunst også.
Det foreligger stor gjeld til Harvard, Met, Smithsonian, Columbia...
Og hvem skal betale?
Arthur hadde flere firmaer og involverte dere i mange.
- Hvilke firmaer? - Greit.
Douglas McAdams, Medical Tribune International.
- Napp Pharmaceuticals, MD publications... - Ukjent for meg.
...Purdue Frederick, MRS, IMS, MSCDC.
- Jeg har ikke hørt om dem. - Dere står som eiere.
Jeg foreslår at dere selger for å betale gjelden, for den er stor.
- Hadde pappa gått falitt? - Nei da. Kanskje.
- Ta Purdue. - Det er en dårlig idé.
Skal de dele det opp, så alle får hver sin del? Nei.
Gi dem alt i bytte mot Purdue.
Purdue har kun ett legemiddel av verdi. MS Contin.
- Det er et nisjemiddel for kreftsyke. - Når patentet utløper, har vi ingenting.
Dere har ingenting nå.
Purdue er et godt firma, kjøpt av deg og Arthur.
De produserer noe. De der inne forstår ikke.
De har aldri produsert noe, bare pratet.
Nei!
- De får spise kanapeer, så lager vi noe. - Å lansere et legemiddel tar ti år.
- Vi har ingenting. Det går ikke. - Vi kjenner til smerte.
Visst pokker gjør vi det.
Vi utviklet MS Contin. Vi forstår smerte. Jeg forstår smerte.
All menneskelig atferd styres av to ting:
Å unngå smerte og oppsøke nytelse. Det er en syklus.
Unngå smerte, oppsøk nytelse.
Smerte, nytelse, smerte, nytelse... Igjen og igjen.
Syklusen er livet vårt.
Den er selve kjernen av det å være menneske, å leve.
Men om vi plasserer oss rett mellom smerten og nytelsen...
Om vi blir portvoktere for alle som vil unnslippe smerte...
Da har vi endret verden og fullført det Arthur påbegynte.
Og dere havner aldri i pengeknipe igjen.
- Visst faen. - Ja.
Purdue utviklet et sterkt smertestillende middel og hevdet at det var trygt.
Hva annet motiverte Sackler?
Napoleon var kort, så han erobret Europa.
Og Batman mistet foreldrene.
- Er det det du spør om? - Ja.
På college prøvde han å lage en pille som ga orgasme.
Han likte å feriere i Thailand.
Yndlingsgrønnsaken er asparges. Jeg driter i motivet. Han er skyldig.
Om du visste årsaken, ville det ikke hjelpe.
Hva med deg, Ms. Flowers? Hva motiverte deg?
Det eneste jeg hadde: jobben.
- Så det er bare en jobb? - Bare en jobb.
BREV SENDT FRA DELSTATSFENGSEL
Ja, ja, ja!
REGNSKAPSFØRING
Faen! Kom igjen.
Helvete.
Helvete!
Helvete, helvete...
Dette er Tomb Raider-hjelpen. Minuttprisen er to d...
- Hei, Edie her. - Hei, Ms. Edie.
Jeg er to minutter inn i nivå 14. I Atlantis. Jeg kommer ikke videre.
Jeg har dødd 16 ganger.
- Hallo? - Du må krysse rommet to ganger.
- Først må du... - Vent.
- Så må du... - Greit. Jeg skjønner.
Bra. Nå går du til venstre, klatrer opp og hopper.
Det er en drage der.
- Takk. - Bare hyggelig.
- Var det noe mer? - Nei takk. God natt.
Eller morgen, hvor enn du er.
Jeg er byråkrat.
Byråkratiet holder oss sammen.
Det organiserer og driver samfunnet.
Ingen sivilisasjon uten byråkrati.
Regneark hindrer verden fra å kollapse. Og dessuten...
Jeg var dyktig.
Det var som bare...
Gi meg de siste to års fakturaer.
Grønt for godkjente.
Er det noe mer jeg bør vite?
Gult for svindelen jeg visste om, og rødt for det han løy om.
- Ingenting. - Sikker?
Jeg lover.
Det var som...
Da det røde dukket opp, ble det moro for meg.
I 1998 hadde ikke mange hørt om OxyContin.
Og de visste neppe om virkningen.
Det var med overlegg. Det inngikk i Richards plan.
Da familien Sackler fikk Purdue, trengte de et legemiddel å selge.
En storselger.
Og Richard satset på smerte.
Sånn ja. Flink bisk.
Vær så god. Å, så flink bisk.
Så flink bisk. Er du klar for å tjene penger?
Jeg er glad i deg.
Sånn ja. Kom igjen.
God morgen.
Kom igjen. Flink bisk.
Så flink du er. Jeg bærer deg.
Men han begynte ikke på bar bakke. I 15 år hadde Purdue laget og solgt
et morfinbasert smertestillende middel ved navn MS Contin.
Så OxyContin trengte bare en endring av oppskriften.
MS Contin har to bestanddeler.
Contin, sukkerdrasjeringen som løses sakte opp av fordøyelsen.
Det gir systemet den forsinkede virkningen.
Og så er det rosinen i pølsa: morfinsulfat, MS.
Da vi hadde utviklet MS Contin, ble det planlagt en ny versjon?
- Nei. - Hvorfor ikke det?
Fordi morfin virker godt og er godt undersøkt.
Det gjorde det enkelt å få det godkjent.
Morfin er ikke det eneste gode opiatet.
Det er det eneste knyttet til dødsfall.
Jeg...
Jeg vil lage et smertestillende middel som folk forbinder med økt velvære.
Vi lager noe nytt.
Kan dere gjøre det?
Dette var en dårlig idé.
- Klart det. - Så gjør det.
De byttet ut en type drasjert heroin med en som var mye sterkere.
Jeg liker det. Det er litt farlig.
Vær forsiktig.
Men jeg liker det.
Greit. Jeg sier et ord, og dere sier det som faller dere inn.
Hvem som helst kan starte.
"Kodein".
Tannlege.
Hostesaft.
Visdomstenner.
Sovemedisin.
- Feber. - Takk.
Hva med "morfin"?
Død.
Kreft.
Avhengighet.
Sterk smerte.
Greit, si meg hvilke ord dere forbinder med "oksykodon".
Er det Percocet?
"Oksy" må ha med lungene å gjøre.
Som oksygen?
Hei! Hva faen? Er det noe galt?
Ser du? De vet hva morfin er, men oksykodon er ukjent.
Ingen forbinder noe med det. Det er opp til oss.
Så du vil selge et middel dobbelt så sterkt som morfin til alle og enhver?
- Ja, det vil jeg. - Misbruk blir et problem.
Om pasienten tar dem i samråd med lege, er legemidlene svært trygge.
Det stemmer nok ikke helt.
- Selv med MS Contin så vi misbruk. - Ja vel.
Så vi skal ta et kraftig legemiddel
og gi det til kanskje millioner av mennesker?
Ja, det stemmer. I samråd med lege.
Og godkjent av legemiddeltilsynet.
Her.
Se på dette. Leger skriver nå ut morfin her.
For morfin er død.
Men med oksykodon er de nye pasientene her.
Og der og da kunne hele opplegget ha blitt stanset.
Om Raymond, Mortimer eller andre sa nei,
hadde ikke vi sittet her, og mange familier hadde blitt spart.
Jeg vet at dere er bekymret.
Historien er tragisk.
Men vi vil gi mange livet tilbake. Vi vil få bukt med mye smerte.
Hva skal det hete?
OxyContin.
Medisinen du ikke visste du trengte.
Richard hadde legemiddelet sitt.
Hva synes dere?
OxyContin var født.
Richards idé var et legemiddel ingen trengende kunne stå imot.
Det var kun halve planen, og ikke den verste delen.
Her kom onkel Arthurs innflytelse på banen.
Han var selger og visste at en vare kun var like god som budskapet.
Richard visste hva budskapet var, og hvordan det skulle formidles.
Han startet en salgsstab som skulle skape blest om OxyContin.
De ansatte pene folk med collegeutdannelse som snakket legespråket.
Så programmerte de skiten ut av dem.
Temperatur, puls, pustefrekvens og blodtrykk.
Dette kalles vitalparametere. Vet dere hva som ikke er det?
Smerte.
Smerte er det siste en lege tar i betraktning når de behandler dere.
Eller bestemoren deres.
Eller kjæresten.
- Hei, Frank. - Shannon.
Smerte anses som et symptom på skade eller sykdom,
ikke noe som skal behandles.
Hei, skal du bare sitte der og spise frokostblanding?
- Bli ferdig med bilen. - Når jeg har spist opp.
- Tre skåler frokostblanding! - Bilen drar ingen steder.
Du er en slask. Du kommer til å tette toalettet.
- Det er kvalmt. - Jeg spiller!
Leger tar ikke smerte på alvor.
REGIONSSJEF I SALGSAVDELINGEN
For de har ikke forståelse for den.
Hvor lang er medisinutdanningen? Sju år?
Vet dere hvor mye direkte opplæring de får om smerte?
Førtiåtte minutter.
Pasienter skal slippe å tilpasse livet etter smerten.
Leger må tilpasse behandlingen.
Smerte er ikke lenger noe vi må tåle. Det er noe vi kan lindre.
Hei. Shannon.
Takk.
Og vi har en lindring.
Vi har en løsning.
OxyContin.
Det er løsningen.
Om vi er en god match,
blir dere med i korstoget for å endre hvordan vi behandler smerte.
I Purdue har vi brukt år på å utvikle OxyContin.
Det gir effektiv og varig smertelindring for et bredt utvalg pasienter.
Men dere må gjøre mer enn å selge behandlingen.
Dere skal overbevise leger om å ta smerte på alvor.
Ha det klart for dere: Dere blir en del av en vakker, storslagen,
vidunderlig revolusjon i livsendring.
Gjenta etter meg: vakker.
Vidunderlig.
Storslagen.
Revolusjon.
Og livsendring.
En gang til! Vakker!
Vidunderlig!
Storslagen!
Revolusjon!
Og livsendring!
Du har valgt rett. Det vet du vel?
- Klart. - Er du spent?
Skikkelig.
Du var veldig flink.
- Takk. - Seriøst.
Får jeg spørre om noe? Når er første lønnsutbetaling?
- Hva trenger du? - Bare vite når lønnen kommer.
Fordi du er blakk og hjemløs.
Du kan bo hos meg. Flere av jentene gjorde det en stund.
Da får du spart til et sted å bo.
Jeg har et ledig rom.
- Mener du det? - Ja.
- Takk. - Ingen årsak.
Få stille deg et spørsmål. Har du MS eller skoliose?
- Nei. - Så rett deg opp.
Ikke gå slik. Du fortjener å være her.
Deon Dyer gir Tar Heel ledelsen.
Faen.
Faen ta.
Faen i helsike.
Lil, jeg trenger litt hjelp. Kan du komme hit litt?
Jeg har en overraskelse.
Ja, det stemmer.
Bare en masse piss.
- Hva gjorde du? - Jeg sølte en flaske piss på meg.
Herregud, det er overalt. Søtt.
Takk.
- Kan jeg gjøre noe? - Kan du hente...
- Ty, kom hit litt og se. - Nei, det går bra.
Kan du hente håndklær? Kan du løfte på baken?
- Jeg skiftet på Kaylee. - Så dumt.
Så ekkel du er.
Jeg hører klining, og piss er involvert, så...
- Bli på soverommet i kveld. - Skal jeg gi deg en sexy svampvask?
- Dette er bare... - Det går bra.
- Greit? Se på meg. - Jeg må bare le.
Jeg vet det. Dette går bra.
Den beste utsikten i Ohio.
Her er rommet ditt. Føl deg som hjemme.
Alle skuffene er dine.
- Flott. - Du liker vel lilla?
Ja, jeg elsker det.
Her er badet vi deler.
Toalett og dusj. Badekaret er fantastisk.
Det er marokkansk badeolje med rose. Du kan bruke den.
Her er stua, åpenbart. Og der oppe er takterrassen
med et rått boblebad. Har du bil?
Ja, jeg bruker mammas.
Vi skaffer deg parkeringstillatelse.
- Har du penger? - Ikke mye.
Da skaffer vi deg det.
Dette er en stor dag.
Ja.
Vi feirer!
- Liker du sjampanje? - Ja.
Skål.
Takk.
Skål for ditt nye liv, Shannon Shaeffer.
Du har vel aldri smakt sjampis?
Vær så god.
Jeg vil bare... Takk for denne muligheten.
Først må vi gjøre noe. Du likner en ridehest.
Du trenger nye klær.
Lukt på denne.
- Mener du det? - Ja, lukt.
Importskinn fra Italia. Hva lukter det som?
- Importskinn fra Italia. - Nei.
Det lukter penger. Lukt igjen.
Godt.
Du har fantastiske bein.
Du har en flott figur.
- Jeg vil ikke si det. - Du er dritfin.
LEGEKONTOR
- Kom inn, Lily og Glen. - Takk for at du hadde tid til oss.
Det er alltid godt å treffe dere.
- Så hvordan går det? - Ikke så bra.
Det ser ikke slik ut.
- Føler du deg dårlig? - Det kan du si.
Greit. Se på denne skalaen. Fra én til til, hvor ligger smerten?
- Jeg vil si fem. - Nei, på ni.
Han føler seg ussel og sover ikke. Da får heller ikke jeg sove.
Medisinen virker ikke lenger.
Ikke? Du fikk Vicodin. Det er det vanlige.
Men jeg vil gi deg noe nytt. Det heter OxyContin.
Det likner på Vicodin, men virker i hele 12 timer.
- Det høres bra ut. - Så...
Du tar én om morgenen. Og én til før du legger deg.
Da våkner du ikke av smerten.
- Og jeg får sove? - Som en stein.
- Jeg også. - Begge får sove godt.
- Er det trygt? - Som andre opioder.
Fordelen er at man slipper å ta det like ofte. Greit?
- Jeg stoler på deg. - Dra og få skikk på søvnen.
Og Glen? Jeg må advare deg om en mulig bivirkning.
- Hva da? - Forstoppelsen!
Ja?
- Greit. - Sov nå.
Det tåler vi. Takk.
Greit. Forstoppelse...
Jeg må prate med dr. Coyle.
- Og du er? - Edie Flowers.
Faen ta.
Din jævel.
Jeg spurte om det var noe mer, og du sa nei. Stemmer ikke det?
- Ja, det stemmer. - Det er ikke sant, doktor.
Jeg har fortalt alt.
Du skrev ut en ny medisin jeg aldri har hørt om,
1098 ganger på et halvår.
Det er flere enn det er pasienter, og nesten fem prosent av fylket.
Vi vet at pasientene ikke finnes.
Du driver med et idiotisk, lite svindelopplegg.
Jeg ga deg en sjanse.
- Nå får du svi. - Greit. Bare vent et øyeblikk.
Dr. Coyle, hva kan du fortelle meg om OxyContin?
Det Purdue og Richard Sackler gjorde...
De misbrukte tilliten mellom lege og pasient.
Og de solgte håp til sårbare. Det er enda sykere.
Så blandet Richard Sackler to svært vanedannende ting:
grådighet og opium. Og når man innser det...
Når man innser det, klarer ikke hjernen å forsone seg med det.
Og man får et nytt syn på verden.
Tekst: Mats Rune Gullikstad