Aquesta sèrie es basa en fets reals.
Alguns personatges, noms, situacions, llocs i diàlegs
s'han ficcionalitzat per a efectes dramàtics.
La meva història no s'ha ficcionalitzat.
Aquest és el meu fill, el Matthew Stavron.
Era addicte a l'OxyContin i ja no és amb nosaltres.
El trobo a faltar.
Era guapíssim, l'estimava molt.
Trobo a faltar el seu somriure,
quan em deia: "T'estimo, mama" i quan m'abraçava.
NOVA YORK, ANYS 50
- Vinga, papa. Ets molt lent. - Obre la porta, fill.
Bon Nadal!
Hola, oncle!
Ha estat un bon any. Bon Nadal, germanet.
- I això? - Un agraïment.
També tinc un detall per a la Marietta. Amb classe, ho prometo.
En tinc un per a la Beverly.
- I botons de puny per a tu... - Torna'ls. No toca.
Què? Per què?
Torna a Tiffany's i torna-ho tot. Ara mateix.
Els diamants són per a tu.
No tenen res a veure amb la teva dona o amb mi.
Són per fer-te sentir important.
Richard, el teu pare se sent important, ara?
No.
És perquè s'ha confós. Confon coses i riquesa.
Coses que es compren.
La riquesa es construeix i no es fa per a un mateix.
- Es fa per a la família. - Si t'ho gastes tot en art!
- Saps què és, el llegat? - No.
Vejam. Saps qui va inventar la dinamita?
Va ser un químic suec que en va fer una fortuna.
Tanta que no sabia què fer-ne.
Un dia, quan encara era ben viu,
el diari va publicar per error el seu obituari.
Li deien "mercader de la mort".
Qui havia mort era el seu germà, però, quan va veure la seva obra al diari,
allà escrita, es va horroritzar.
"Això he fet a la meva vida?
Per això se'm coneixerà?
Mort, bombes i assassinats?"
Aquell dia va fer canviar el testament.
Va donar la seva fortuna per establir un premi
que honorés la gent més brillant del món.
Avui, ningú coneix l'Alfred Nobel com el mercader de la mort.
Només se'l coneix pel Premi Nobel de la Pau.
Això és el llegat.
Per això invertim en art.
CENTRE NOBEL DE LA PAU
Per això invertim en museus.
I per això allà s'hi troba el més valuós que tindrem mai:
el nostre nom.
Al teu pare se li ha de recordar, això.
Germanet, fes-me cas i torna aquestes bagatel·les llampants.
Ves-hi.
Vinga.
Que vagi bé, Raymond.
Carnegie i Frick empraven nens a les mines.
Rockefeller va enverinar mig planeta.
Només recordem biblioteques i auditoris.
Per què els Sackler havien de pensar diferent?
- Seguin. - A Purdue creien que els executius
se n'havien sortit al Congrés.
Ara eren intocables.
Ens en vam assabentar amb el que va passar a Maine.
Amb l'informe del Jay McCloskey.
Aquella mentida ens va permetre accedir a tota la seva documentació.
Ordre de registre documental a Purdue Pharma
de part del fiscal del districte occidental de Virgínia.
Els diners corrien perill. El llegat corria perill.
Però el Richard no va fer el que un pensaria.
Era un paio raret.
Estan pescant. Ha de ser això.
- Ho saps o ho suposes? - Han d'estar pescant.
Què volen realment?
Ho volen tot.
Molt bé. Si ho volen tot, donem-los exactament això: tot.
Així que ens ho van donar tot.
Anys de correus electrònics, comunicats interdepartamentals
i documents interns.
PALAU DE PATINATGE
Milions de pàgines,
la gran majoria de les quals, totalment inútils per a nosaltres.
Però havíem de llegir-les totes. Cada paraula.
Brownlee va portar dos advocats de primera.
- Hola. - El Rick Mountcastle...
- Benvinguts. - ...i el Randy Ramseyer.
El nostre objectiu era senzill.
Confirmar que Purdue sabia que l'OxyContin era un problema
i, sobretot, des de quan ho sabia.
Quan tinguéssim proves per escrit, els cauria la careta.
Caixes sobre la taula! De l'A a la G, paret oest.
De l'H a la T, paret est. Amb la descripció visible.
Vull poder veure què es cou només passant-hi. Vull tot en ordre.
Els mots "esmicolar" o "esnifar", en blau.
Aquí es mencionen sovint sobredosis de Narcan i naloxona.
Aquí també. Ho marquem en groc?
I les morts?
- Vermell? - Vermell.
Gràcies per passar-me un client important.
De res, ja em va bé.
No arribo a fer-ho tot.
I no n'hi ha per a tant.
Has de portar-hi dònuts i cafè, recordar-te'n dels aniversaris...
És fàcil.
Mira, li netejaré el vàter si em compra material, saps?
Què passa aquí?
Són les mares. No fan res.
Mestresses de casa culpant a tothom menys a elles.
Si ho haguessis fet millor, no hauries pujat un jonqui.
Abaixa el cap i camina de pressa.
Potser hauríem de trucar a la policia.
Perquè penso entrar a matar.
Ei, te'n recordes de mi?
El cotxe el vas comprar amb la mort d'una noia.
- Tu deus ser el Benji. - Exacte.
És la meva companya Molly Dover, que em substituirà.
Bona feina. Espero que portis la pistola carregada.
VERGONYA, DR. COOPER
- La Joy, la recepcionista. - Ei.
- Hola! Quins cabells més macos! - La Geggy ho controla tot per aquí.
Molt bé. No em ficaré amb ella. Molly.
Hi ha una festa i no m'hi han convidat?
Mireu qui ha arribat! El camell en cap!
El problema és l'addicció, no les receptes. Molt bona feina.
Sí, gràcies.
- Crec que ho estem fent bé. - Totalment.
- Moltes gràcies. Qui ets? - De res.
Dr. Cooper, aquesta és la Molly Dover.
Portarà la consulta d'ara endavant.
Un plaer treballar amb vostè.
- Sí. - El vaig sentir a Houston.
"És un mal ús lingüístic dir-ne 'narcòtics' dels opioides,
com ho seria dir-ne 'vici' del sexe."
- Te'n recordes? - Va ser increïble.
És clar que sí.
Per sort només vaig beure una copa de vi i me'n recordo de tot.
A veure si et mates!
Doctor, esperen tres pacients.
Ara vinc! Això és una bogeria.
Doncs gràcies. Llavors aniràs venint per aquí?
Sí, de part de la Shan.
Molt bé, encantat. D'on ets?
- D'Upper Arlington, Ohio. Hi ha estat? - No.
- És preciós. - Sí?
Hem de passar per un parell de llocs més, així que...
M'alegra que us hàgiu conegut. Ella vindrà sovint.
Molt bé. Encantat, Molly.
- És un plaer. Fins aviat. - Sí, molt bé.
Ens pot acompanyar el Benji?
És clar. Benji, acompanyes la Molly i la Shannon?
- Sí, tranquil·les. - Gràcies.
- Un plaer, Molly. - El plaer és meu, ens veiem.
Més addictes a l'OxyContin!
Vosaltres cobreu i marxeu!
Has de ser llest.
Diuen que hi ha gent que rebenta els comprimits per esnifar-los.
Som els Kryger.
No som a casa. Ja saps què fer.
Lil, soc el Glen.
He de passar a buscar unes sabates.
No tinc les que faig servir a la feina.
Per això volia dir-te... Només vull les sabates.
Passaré a buscar-les aviat.
Res més.
- Ei, puc entrar a buscar les sabates? - Et vaig dir que no vinguessis.
No tornis a casa, fill de puta!
He deixat un missatge dient que vindria a buscar les sabates.
Me n'aniré.
Ara vinc.
Sembles malalt.
No estic malalt, Lil.
Estic millor.
- Ja portes sabates. - És que...
Sí, porto sabates, Lil.
Només demano entrar a casa meva a buscar unes sabates...
Lil.
Aquestes...
- No són aquestes. - Mala sort.
Vull tornar i...
Sento fer-te passar per tot això i...
Desgraciat!
Glen, ves-te'n.
No abans de veure la meva filla.
Trucaré a la policia.
Què?
Només vinc a buscar una recepta.
Hola, doctor.
Passa res?
Sento no haver trucat. No tinc bateria.
Necessito una altra recepta, si us plau.
Ja te'n vaig fer la teva.
Ja ho sé, però me'n cal una altra.
- Em fa mal. - No te'n farem una altra.
- Glen, respira. - Què?
- Ja respiro. - Què passa?
Li ho diré. Tinc dolor, doctor.
- T'entenc. - Faci'm una recepta.
No te la faré, Glen. Això ja no va del dolor.
Tinc dolor. No ha d'ajudar un pacient amb dolor?
- Sí, t'ajudaré. - Doncs faci'm la recepta.
T'ajudaré traient-te d'això.
- Què? - Et donaré una altra cosa.
- T'has de desintoxicar. No estàs bé. - Què diu, ara?
Et tractaré amb metadona.
- Metadona? - És sintètica...
No li demano que em doni un altre fàrmac.
Tinc dolor i necessito que m'ajudi.
- Tranquil, d'acord? - Estic tranquil.
- Has de calmar-te. - Estic calmat.
- És un opioide sintètic... - A veure si parlo clar, escolti'm.
Vostè no era aquí assegut tranquil·lament quan ens va dir que tot aniria bé?
La meva dona ni em mira i no puc veure la meva filla!
- Has de... - Faci'm la puta recepta!
- Això és real. - T'entenc.
Això d'aquí. Ara soc a un onze!
- El que... - Ajudi'm amb una recepta!
- Un onze! La puta recepta! - T'entenc!
- Ara mateix! - No passa res.
Ara mateix! Collons!
CASA DE PENYORES
Tenien garantia de deu anys. En deuen quedar nou...
Nou anys. Porto tots els papers.
Per quant?
Com a molt, 150.
Sis-cents per tot.
Fot el camp.
PNEUMÀTICS KRYGER
Valen 2.000 $. Dona-me'n 600.
A la merda.
- No em fotis, va. - No em fotis tu a mi.
Quant?
Ho portes clar a casa.
375.
Ve a ser el mateix. No et dono l'anell gratis.
- 395. - 500. És el meu anell de casament.
Però no el meu.
Doncs 400.
- Hòstia. - Tres-cents noranta.
Fet.
Ei, quant em costa entrar ja? Quant?
Són 200 per veure el metge. Vols entrar abans?
El que he de veure. Ara és el doble.
- Són 200 en efectiu. - Molt bé.
SEGURETAT
- Vuitanta en efectiu. - No.
Surt del mig.
Surt del mig, mira la fila que hi ha.
Surt.
- Dona'm la pasta. No em miris. - Merda.
No apugis el cap. La pasta.
- No facis això, tio. - En tens més, vinga.
- No en tinc més. - Et noto la cartera.
La noto. Dona-me-la. Quiet.
- Queda't com estàs. No et moguis. - Quiet.
Merda!
És un problema.
Encara estic llegint.
Creu-me, és un problema.
Si ho és, serà petit.
Els petits problemes creixen.
Una butllofa passa a un abscés, i d'aquí a una infecció.
I et pots morir.
Renoi.
Ocupa-te'n ara mateix.
Porta'ls al teu bàndol si pots, però ho has de fer en persona.
En tinc tota la intenció.
T'estàs jugant el meu llegat.
Prou.
Bon dia. Benvinguts.
Deborah Marlowe. Secretària executiva del Howard Udell.
Perfecte. Fiscal John Brownlee.
Rick Mountcastle. Randy Ramseyer i Edie Flowers.
- No esperàvem la senyora Flowers. - Forma part del meu equip d'investigació.
Enhorabona, quin honor.
Per desgràcia, no puc deixar entrar ningú sense autorització prèvia.
Vull que entri amb mi.
Em sap greu. Podem ajornar la reunió per poder aprovar la seva presència.
- Cal? - Si ha de ser-hi present, sí.
Pot esperar-se al vestíbul.
- No em sembla... - Sí, m'esperaré.
Segui.
Bon nano.
- Bon nano, Unch. - Dr. Richard?
- Aquesta mà. Estic preparat. - Molt bé.
Veurà, Dr. Richard...
- Hem de centrar-nos. - Sí.
- Estic preparat. Ai! - Són aquí.
El senyor Brownlee voldrà parlar sobre les sobredosis.
De totes les que ha assenyalat,
només n'hi ha dues on l'única substància sigui l'oxicodona.
- Correcte. - I una era un suïcidi.
El cas del Bryan Hutchens...
Sí, l'accident de cotxe.
Ah, Howard.
Tenia cafeïna i nicotina al cos.
Els efectes de la nicotina han matat més gent que els opioides,
amb una diferència de milers.
I els accidents de cotxes? No processen la Buick?
Ai, sí, quin gustet!
Veus aquella bola, Howard? Me la portes?
- El meu bon nano. Porta. - Hem de tractar això seriosament.
Soc molt seriós, Howard.
No em preocupa un pelacanyes de Virgínia de l'Oest.
- Virgínia Occidental. - Hi ha 50 estats. Si deixem...
Unch!
Bé, si deixem que ens mosseguin, hi haurà sang.
- No els donem res. - Hem de donar-los alguna cosa.
Perquè ens deixin en pau. Potser un petit acord?
No, això ni ho diguis. Mai.
Esborra el mot "acord" del teu cap.
Senyors. Howard Udell.
- John Brownlee. - Senyor Brownlee.
- Rick Mountcastle. - Senyor Mountcastle.
- Richard Ramseyer. - Richard. Som-hi?
- No esperem ningú més? - No, senyor.
- Només vostè? - Sí, senyor.
- Esperàvem trobar-nos amb els Sackler. - No. Soc només jo.
Vinga, anem, Unch.
- Molt bé. - Som-hi.
- En què el puc ajudar, senyor Brownlee? - No sé si vostè pot fer res.
Expliqui als seus caps que tenim algunes idees.
Disparin.
Vinga!
Així, bon nano!
Per començar, volem que canviïn l'etiquetatge
perquè l'OxyContin deixi d'indicar-se
per a res que no sigui atenció pal·liativa.
Ben fet, nano! Unch!
Què més?
Volem que Purdue inverteixi en les comunitats de Virgínia
que han estat devastades pel seu fàrmac una xifra pels volts dels 2.000 milions.
Sí! Bon nano.
- Res més? - Sí.
Volem una disculpa pública de Purdue.
L'empresa ha d'acceptar que ha actuat malament.
Ets el més guapo i el més bavós.
- Molt bé. - Bon nano.
Què passa?
Deborah, tovalloles humides.
Si ho he entès bé: canvi a l'etiquetatge,
inversió d'uns 2.000 milions a la comunitat i una disculpa pública.
Vinga, noi!
- És tot? - Així!
No, però ens movem per aquestes aigües.
Agafa la bola.
Ai, ho sento, perdona.
Richard Sackler, em dic Edie Flowers.
- Hola. - Vostè és un...
És un geni guanyant diners, senyor.
Gràcies.
Vinga, nano! He de fer córrer el gos.
Vinga, nano! Per aquí, corre.
Vinga, per aquí. Ara tornem, va.
Doncs molt bé.
Els explicaré per on ens movem nosaltres.
Prenguin nota.
Una donació única de deu milions a la policia de Virgínia
o a l'organització que triïn.
L'empresa no admetrà cap mala praxi.
Estan oferint un acord de deu milions?
No, no he dit res de cap acord.
Així és com negocia en nom dels seus caps?
Ens sembla que se'ns demonitza injustament.
L'OxyContin suposa menys del 4 % de receptes d'opioides...
- I quin percentatge de sobredosis? - Doncs, de les dotze que assenyalen,
l'OxyContin només era l'única substància en només dos casos.
- Senyor Udell, tinc les xifres aquí. - Puc acabar?
- Si us plau. - Gràcies.
Va haver-hi un augment de receptes d'opioides a partir dels anys setanta,
molt abans d'imaginar l'OxyContin.
Assenyalar-nos només a nosaltres ens sembla injust i fins i tot de mala fe.
Malgrat això, però, Purdue està disposada a ajudar-los.
Els deu milions que oferim ens semblen suficients i generosos.
Bé...
Doncs aquestes són les nostres noves aigües, ben fondes.
Ara volem 5.000 milions i que retirin el fàrmac del mercat.
Ens volen fer udolar.
- S'ho poden permetre. - No.
Res més?
Sí, digui als Sackler que no m'intimiden els seus diners
ni les seves connexions i no penso desaparèixer.
Suposo que ja ho hem dit tot.
Mai havia vist el Brownlee tan empipat.
El van tractar com un pagerol provincià que es conformaria amb engrunes.
Ell no era així.
Ei, marxem.
Què ha passat?
Es pensaven que se n'alliberarien.
Només li havien escalfat la cadira.
Com no teníem el que volíem, vam canviar d'estratègia.
En una empresa tan gran fent tant de mal a tanta gent,
algú voldria parlar amb nosaltres.
Començava la fase dos de la investigació: les trucades.
Busqueu paraules clau: Richard Sackler, Curtis Wright, FDA... Entesos?
És qui el va aprovar.
El que connecti el Richard Sackler i Bangkok.
Sabem que hi ha anat. Volem els rebuts.
Ho aconseguirem, oi?
Em dic Randy Ramseyer. Trucava per... Hola?
Tota l'agenda!
Richard Mountcastle, fiscalia.
Truco per parlar de la seva empresa.
- Si hi han dinat, vull saber qui i quan. - Randy Ramseyer, truco per...
- Quant fa que treballa a Purdue? - Com ho porten?
Truqueu, no pareu.
Conserva correus electrònics del seu superior?
Senyora Shaeffer, Edie Flowers, de la fiscalia.
OxyContin.
- No deixem estar ningú. - Oxy.
Truqui'm quan pugui.
- 5 mg. - 100 mg.
...3-6-2-4-4...
- 120 mg. - Què sap del Curtis Wright?
Res sobre el Richard Sackler i l'FDA?
- Gràcies. - El Richard Sackler i l'FDA? Res?
Hola?
No he tingut sort. Hem trucat a la meitat dels treballadors.
Saps el que paga Purdue, oi?
- Els posa menjar a taula. - Tu truca.
Senyora Marlowe?
Digui?
Hola, soc l'Edie Flowers.
Truco de la fiscalia... En realitat...
Ens coneixem.
Vaig venir a Purdue amb el fiscal John Brownlee.
És curiós. La gent no se'n recorda de mi.
Em va fer esperar-me al vestíbul.
Sí?
Sí.
Podríem parlar un moment?
Perdoni, he fet alguna cosa o...?
Què? No.
Vull dir que no ho poden fer, això.
Enganyar la gent.
No estic mirant d'enganyar-la a vostè ni a ningú.
Només voldria poder parlar sobre la seva experiència a Purdue.
Ha estat estrany.
La reunió amb el Brownlee no va acabar com volíem.
Se'ns va oposar frontalment i ara ens la té jurada.
Té al seu costat tothom a Justícia per mirar d'anar en contra nostra.
Potser podríem fer una millor oferta per al nostre... regal.
Deixa de dir "regal". És un coi d'acord.
No ens poden tractar així.
Els donem uns bocins i s'ha acabat.
Demana perdó i dona'ls uns bocins.
Els diners ni els notaràs i ens deixaran en pau.
- Quin mal hi ha? - Mortimer, pacta.
- Però quin mal...? - Mortimer!
- Pacta! - D'acord.
No.
Ja hem tocat força la nostra posició. No pactarem cap acord.
No paguem. No demanem perdó.
Què hem tocat?
Hem afegit una caixa negra.
- Una advertència. - Compliquem la falsificació.
- Hem enviat tríptics sobre addicció. - Hem donat a més organitzacions.
Hem tret els de 160 mg del mercat.
Els OxyCofres.
Perdona?
És com en deien dels de 160 mg. OxyCofres.
No n'has de fer res d'això, tu.
Res de pactar. No paguem.
Som un tigre.
Amb els ullals, les ungles i els collons.
Els tigres no pacten.
Què fas, tu?
- Això no va a les notes. - Ho entens?
Estem sota investigació.
Howard, què s'empatolla, aquesta? Dona'm.
- Mortimer. - Que ets imbècil? Redeu!
Dr. Sackler, deixi, ja me n'ocupo jo.
- Me n'ocupo. Fora. - Mortimer, seu!
Tots dos, fora.
- Ara mateix! - Aquí no hi ha res.
Ets un jonqui del pànic.
Ara seu, vinga.
- De debò, un jonqui del pànic. - Hòstia!
- Pareu, coi! - Ni se t'acudeixi!
- No t'atreviràs. - Ei!
Saps que Purdue s'ha gastat nou milions en sopars de metges?
9,2365 milions de dòlars en sopars.
- Jo soparia. - Un moment.
Quina hora és?
Edie, demanen per tu.
Qui és?
Edie Flowers.
Soc la Deborah Marlowe, de Purdue.
Hola, Deborah.
Tinc algunes coses que haurien de saber.
Fa uns anys,
el senyor Udell em va fer buscar a internet
sobre abús i addicció a l'OxyContin.
Com hi arribava la gent. Ja m'entén, com el consumia.
Mapes, sales de xat...
El molt imbècil no n'entén gens, de tecnologia.
Això va ser abans del McCloskey?
Sí, l'any abans.
Els Sackler li van demanar un informe per als executius
per determinar si era un problema.
Què va esbrinar?
Vaig trobar els preus al carrer,
com fer que el teu coi de metge te'n receptés,
mapes dels metges de la zona que el receptaven...
Vaig escriure un informe de 59 pàgines on deia:
"Aquesta merda és dolenta i la gent n'abusa a tot arreu."
És un colló d'addictiva.
I va informar-ne a l'Udell?
Sí.
- Sí, vaig enviar-ho a tothom. - A tothom?
Dr. Richard, Dr. Raymond, Dr. Mortimer, Friedman, Goldenheim.
A tots aquells porcs.
I, és clar, el senyor Udell es va posar a cridar.
Em va llançar una cafetera pel cap.
I... O sigui, vaig fer el que em demanava.
Volia un informe,
però no volia que l'enviés, només el volia ell.
I...
No sé, o sigui...
Vaig demanar perdó i...
no sabia què fer.
Em va fer buscar els informes als despatxos.
I em va dir...
que ho triturés tot.
Que me'n desfés.
Em vaig espantar i no sabia què fer, així que vaig fer el que em demanava i...
vaig dubtar si no devia...
No devia haver-ho fet.
Són gent molt dolenta.
Els jonquis no són víctimes. Són ells qui creen víctimes.
Quan va trucar, havia de parlar, però no ho vaig fer.
Ara sí que vull, per això ho sap.
Abans no...
No ho sé. No ho sabia, hòstia!
Ha fet el correcte.
Hem d'enregistrar-la.
Estaria disposada a venir a Virgínia i enregistrar tot això?
- Merda. - No, hi anem nosaltres.
O...
venim nosaltres.
Sí.
Se'n van tots a Miami, així que...
- Hauria de ser... - Poden venir demà.
- "Poden"? No és només vostè? - Podem venir demà.
El meu cap i jo.
Demà?
Sembla sobtat, però, com més aviat ho fem,
més aviat s'ho traurà de sobre.
No crec que m'ho tregui mai de sobre.
Ja ho veurà.
Ajudarà moltíssima gent.
Si us plau.
Vull tirar a terra aquest lloc.
Perfecte.
- Déu meu. - Hòstia!
Ens veiem demà, doncs.
Molt bé.
Sí!
Sí.
Que fort!
Richard?
Tresor.
Richard?
Richard!
Beth?
- Desperta't! - Beth?
- Senyor... - On és la Beth?
Senyor, no sé on és la seva exdona,
però anem dues hores i mitja tard, hem de marxar ja.
A Miami.
Sí.
Molt bé.
Creu que podrà volar?
Sí, ves baixant.
Espera-m'hi allà.
Senyor.
Baixa, coi. Surt d'aquí.
Vinga.
- És una bona idea? - Miami?
Crec que sí. A l'equip li anirà bé.
Era una pregunta retòrica.
Ha estat el millor any de la història de l'empresa.
Ajustant la inflació, millor que qualsevol any dels teus.
Et centres massa en els diners, com sempre.
Crec que estàs gelós, Arthur.
Ara vols muntar una festa que cridi l'atenció
quan t'estan investigant.
Hem de demostrar que no tenim res a témer.
Tens molt a témer, creu-me.
Mereixem una volta de la victòria. Estem guanyant.
No es fa la volta quan estàs guanyant, sinó quan ja has guanyat.
Ho estàs fotent enlaire.
I no deixis que el Mortimer porti aquell vestit ridícul.
Dr. Richard, hem de marxar.
- Què fem aquí? - Què vols dir?
Aquí, amb la parafernàlia.
Mantenir alta la moral i celebrar un gran any.
- Estan trucant als treballadors. - Qui?
- Investigadors. Busquen un bocamoll. - Que busquin.
No creus que hi haurà algú que vulgui explicar res?
Pare, no hem fet res dolent.
- Creus que importa, això? - Ara no vull discutir-ho.
- Les ulleres, Howard. - Són aquí.
Estem fotudíssims.
No estem fotuts.
Ves... No. Ves a veure l'actuació.
Sembles el Terminator. Tu pots!
OxyContin!
T'estimem, Richard!
M'agrada tant d'entusiasme!
Richard!
T'estimem, Richard!
Gràcies, jo també us estimo.
Sempre fa calor, a Miami.
Per això és el lloc perfecte
per al congrés de vendes de Purdue, perquè som pur foc!
Estem cremant la competència amb les vendes de l'OxyContin.
Sabeu...?
Ja som la primera marca d'opioides del país.
I no...
- No ens aturarem. - Això ho hem fet nosaltres.
Vull sentir-vos cridar!
OxyContin!
Sí!
Som-hi!
Nosaltres tenim la cura.
No perdeu temps, és ara o mai!
Aquest miracle de pastilla us traurà el dolor i no tornarà.
Prepareu-vos perquè venim amb tot.
Som pur foc,
ja veureu la sensació.
Tenim una emergència:
vèncer la competència.
I no ens aturarem!
Us vendrem OxyContin, oh, sí!
I us sentireu com nous!
Molt bé. Això és perfecte.
Instal·lem-nos aquí.
La càmera, aquí.
Deixem que porti la conversa, sí?
Com menys parlem, millor.
Intentem que parli de l'informe.
És la clau.
- Flowers. - Sí?
Bona feina.
Hola.
Quina bona pinta.
Deu ser a punt d'arribar.
Sí.
És possible que l'estiguessin sentint.
Estava nerviosa. Quan va trucar, ho estava.
Vam esperar hores en aquella suite.
Hores i hores.
I més hores.
Truquem-li un altre cop.
Has trucat la Deborah Marlowe. Deixa un missatge.
Hola, Deborah.
Soc l'Edie Flowers.
Havíem quedat per avui.
Era per fer una declaració.
Són les 14:20.
Vam trucar moltíssims cops.
Vam trucar a hospitals i comissaries per si li hagués passat res.
Saben on era?
Em fa molt de mal, sap?
A una consulta d'urgències...
Em costa molt treballar.
...pescant un metge.
I...
He provat el Tylenol, però no...
No em fa res.
Crec que és el túnel carpià, no sé, i em cal alguna cosa més forta.
Després vam saber que prenia unes 30 pastilles diàries.
No li'n demanaré més.
Sé que vostè pot...
L'informe que l'Udell li havia encarregat va ser una guia per abusar de l'OxyContin.
Necessito les pastilles, si us plau! Verge santa!
- Feia anys que n'era addicta. - Coi de recepta!
- La nostra testimoni ja no era fiable. - Vagi-se'n a la merda!
Estàvem acabats.
Res a fer.
No els podíem processar si no trobàvem algú de dintre.
- Hi és, el Jack? - Redeu.
Estàs sol?
- No hi és, està treballant. - Puc entrar un moment?
Sí, està bé.
Com vas?
Bé.
Què passa?
Mira, en realitat...
ja no puc dir-te res.
Només que...
L'he cagat.
L'he cagat, d'acord?
Molt.
I ara toca que ho reconegui.
Davant teu i d'aquesta família.
I, mira...
Venia conduint cap aquí i...
no sabia què et diria,
només pensava en el bons temps,
i un dels millors records és quan em vaig casar amb ta mare.
I saber que formes part de la meva vida
era i és un privilegi.
No el tornaré a donar per garantit mai més.
Et considero el meu fill, saps?
Però, tot sigui dit, et mereixes més.
Et mereixes més i seré millor home per a aquesta família i per a tu.
I...
I t'estimo.
Entesos?
I...
I necessito que m'ajudis.
Jo també t'estimo.
En què vols que t'ajudi?
Què...?
Em calen alguns diners o que em diguis
si coneixes algú que sàpiga on aconseguir OxyContin.
Hòstia puta! No!
- Ei, espera. - Què dius? De què parles?
Espera un moment.
- Em costa molt... - Em parles de diners. De què vas?
- Estic malament i sé que coneixes algú. - Què dius? Què et penses que fas?
Vens aquí amb el puto...
Som-hi, Molly, vinga!
Noies!
Voleu companyia?
És clar, Phil.
O t'he de dir senyor vicepresident de supervendes?
Cinc Patrons, perquè ho hem de celebrar.
Ens coneixem? Em sones molt.
És la nova estrella de Purdue. El nostre consultor especial.
Em dic Jay, Jay McCloskey.
- Hola. - Un moment.
No pot ser. El fiscal de Maine?
L'OxyContin és la principal amenaça criminal i social a l'estat de Maine.
La carta als 5.000 metges.
És l'orador principal de demà.
Sé que és un fiscal de Maine
i també que... que treballa amb nosaltres.
PURDUE PHARMA: ADVOCAT EN CAP
Creia que odiaves Purdue.
Bé, han estat molt receptius i estan disposats a millorar.
M'alegra formar-ne part.
- Ara treballa per a vostès? - No, no el tenim contractat.
És un consultor.
"Odiar" és dir massa, joveneta.
Ets massa jove per ser tan negativa.
Vine aquí.
Quatre amb gel.
Posa'm quatre amb gel.
Cap a dintre!
Vaig borratxíssim. Tots d'una.
Té.
- Què dius? De què parles? - Sé que coneixes algú.
Quins collons! Vens aquí amb el puto...
Purdue, hòstia!
Purdue, hòstia.
- Coneixes algú... - Calla!
Fora d'aquí!
- Collons! Calla! - Em fa mal.
M'és igual! Calla!
- Calla! - Estic fatal.
No estàs bevent res...
Hòstia puta!
Hòstia puta.
Cagondena!
Va, vinga.
Tu pots amb això.
Vinga.
Estic bé.
Festa!
Vinga.
- És un vell, però m'ho faré amb ell. - No baixa dels 50.
Gens malament per tenir-ne 50.
És cirurgià plàstic.
Vull un cirurgià plàstic. Estic farta de traumatòlegs.
- Per què? - Què tenen?
- Són pur ego. - Un moment.
Ei!
Això és OxyContin.
- Sí, som a una festa, Shannon. - Què feu?
Sí.
Mai n'has pres?
- No. - Què?
- No m'ho empasso. - Que no.
- Shannon, prova'n un. - Què feu?
Shannon, vine aquí.
Pren-te'l.
D'on ho heu tret?
TORNAR A TIFFANY & CO.
Deixa'm anar.
Els molt porcs van ben calents.
Tots.
Què?
Hòstia.
Què coi és, això?
- El relleu ha estat satisfactori. - Què?
Clavar-me la cigala del Cooper perquè no podies.
- Bona jugada. - Sí, ben pensat.
- No havies de... - Follar-me'l?
És clar que sí.
- Va d'això, no? - No, no calia. Jo no...
No sabia que ho faries.
- No t'hauria... - De veritat?
No creia que...
- Em pensava que... - I una merda.
I una merda.
Què dius!
Fote't una ratlla, Shan.
Vinga.
Prova-ho.
- Fes-ho. - De debò?
Per què no? Vinga.
Vinga.
Et sents bé, oi?
Molt bé.
Em sento molt bé.
Ei, puc prendre'n una mica?
Sí.
I què volies que fes?
El tenia a sobre.
Els seus dos amics...
Estàs perfecta!
Perfecta.
PARADÍS PURDUE
- Mare meva! No! - Ei!
- Vinga. - És morta?
- Qui és? - Ei!
Vinga. Ei.
Subtítols: Adán Cassan