Bra. Vi måste komma tvåa.
- Tryck på, Jong-hun. - Snyggt! Vi vann!
- Kom igen! - Vi måste komma tvåa!
Kom igen, Sung-bin!
Vi måste komma tvåa!
- Du klarar det! Ja! - Kom igen, Sung-bin!
Vilken lättnad. Mitt lag kan gå vidare till nästa tävling.
- Du klarar det! - Fokusera! Du är nästan där!
- Han föll! Skynda! - Jong-hun!
- Skynda! Långsamt! - En i taget, Jong-hun!
- Ta god tid på dig! - Ta det lugnt!
- Det är ett mirakel. En i taget. - Långsamt!
Det här är min chans från himlen.
- Är han okej? - Det är okej!
Det gjorde ont, men det spelade ingen roll.
Mitt lag var nära att åka ut.
- Det är okej! - Du klarar det!
Jag var redo att krypa om det behövdes.
Du kan hänga med benen. Det är allt. Ta en paus.
Jag behövde en paus för att ta mig över.
Du klarar det! Ge inte upp!
Hämta andan, Sung-bin. Han är utmattad. Håll ut.
Min plan var att samla nog med energi
för att snabbt ta mig över utan att stanna.
Snälla, Jong-hun!
- Kämpa på. - Håll dig lugn!
Snälla, Jong-hun!
- Kämpa på. - Håll dig lugn, Jong-hun!
Använd armarna!
Håll ut, Jong-hun.
Håll dig lugn, Jong-hun. Se vart du sträcker dig.
Häng upp benen.
- Han kan inte gå längre! Snyggt! - Vänta! Ta en paus!
Han klarar det inte på en gång.
Det handlar om uthållighet.
Ta en paus.
Jag vet att det gör ont, men uthärda smärtan. Jag är så ledsen.
Du klarar det på en gång, Sung-bin.
Kom igen, Sung-bin!
Det är inte över än.
Jag kan inte ge upp nu.
Du klarar det, Jong-hun.
- Du klarar det. Ta en längre paus. - Ta en längre paus.
Ta en paus.
Min greppstyrka försvagades,
så jag var frustrerad.
- Jong-hun. - Du måste börja starkt.
Du kan ta en paus.
Ta en paus.
Kom igen!
Jag kan inte titta.
Vi måste komma tvåa!
Kom igen, Sung-bin!
- Jag måste be. - Fokusera!
- Kom igen. - Fokusera!
- Okej, kom igen. - Du kan ta en paus.
Du måste börja starkt.
Okej!
Vi måste komma tvåa!
Fokusera!
Vi måste komma tvåa, Jong-hun!
Tappa inte fokus!
- Det är över. - Tappa inte fokus.
Kom igen!
Du klarar det, Jong-hun.
Vi kan vinna!
- Nej! - Snälla.
- Du måste fortsätta! - Snälla.
Jag var tvungen att fokusera, för jag hade redan ramlat av en gång.
Snyggt!
Ja!
- Det är okej. - Du var jätteduktig.
- Det är okej. - Du gjorde ditt bästa.
- Vi vann. Vi överlevde. - Det var jobbigt.
- Men är hans ben okej? - Vi måste kolla upp det.
- Kan vi gå dit? - Vi borde gå dit.
Jag tror att det är brutet.
Jag gjorde det!
"Jag gjorde det"?
- Va? - Vad tusan, Sung-bin!
- Är du okej? - Bra jobbat!
Du skrämde oss!
- Skräm oss inte så där. - Kom igen!
Men det gör faktiskt väldigt ont.
Jag tappade fotfästet när jag föll
och stukade foten.
Mina lagmedlemmar skrek och hejade på mig och sa att det inte var över.
Plötsligt såg jag allas ansikten framför mig och tänkte:
"Jag måste göra det här."
Jag glömde att jag hade ont.
Men väl uppe, började det göra ont igen.
Mina lagkamrater sa att de överlevde tack vare mig.
Men jag tror inte det.
Det var vår enighet.
Det var därför vi kom vidare.
Jag mår dåligt, för jag ville vinna över min lagkamrats säkerhet.
Jag vill gratulera mitt lag och säga att jag är stolt.
- Är vi utslagna? - Ja.
- Är det slutgiltigt? - Ja.
Vad synd.
Det är på grund av mitt beslut.
- Jag borde ha gjort det. - Vad synd.
- Så synd. - Det är okej.
Det var en tuff dag.
Jag ångrar mycket.
"Tänk om jag hade gjort så istället?"
"Tänk om jag inte hade föreslagit det?"
Jag gör det två gånger. Jag klarar det.
- Kan du? - Ja, jag klarar det.
- Jong-hun kör. Du blir trött. - Dong-hyun... Va?
- Jag gör det. - Nej, Jong-hun är bra.
Prova själv och sikta på 10 eller 15 sandsäckar.
Ett enda beslut förändrade ödet för fem personer.
Det var en match full av ånger.
Jag vill be mina lagkamrater om ursäkt.
- Det är okej. - De är så kompetenta,
men jag gjorde många misstag.
Inte ens när jag återvände till Korea
efter att ha knockats i UFC och förts till sjukhus...
...var det nog inte så här smärtsamt.
Det här programmet
har gett mig
den mest smärtsamma dagen
i mitt liv.
Jag glömmer det aldrig, och jag är skyldig en ursäkt.
FÖRSTA PLATS LAG LEE JAE-YOON 9 POÄNG
ANDRA PLATS LAG HONG-BEOM SEOK 8 POÄNG
TREDJE PLATS LAG KIM DONG-HYUN 7 POÄNG
Det gör ont att se dem gå.
- Jag vet. - De var ett bra lag.
Jag tycker synd om honom.
Han ser så upprörd ut.
De är väldigt kompetenta deltagare som kunde ha gått vidare
om jag inte hade valt dem.
- Alla fem går vidare. - Självklart.
Ett enda beslut förändrade ödet för fem personer.
Att vara en del av det här programmet
och se den här överkroppen,
jag inser nu hur patetisk min kropp ser ut.
Jag ska gå tillbaka till kroppen jag hade när jag boxades.
Det är hjärtskärande.
Hej då, sladdriga Kim Dong-hyun!
Han måste vara så upprörd.
Jag trodde inte att han skulle åka ut.
Jag har aldrig sett honom så allvarlig under de två år jag har känt honom.
Bra jobbat, allihop.
Ni var duktiga.
Hej då.
Jag är tacksam att jag kunde pressa mig själv bortom mina gränser.
Som vår lagledare,
led nog Dong-hyun mest mentalt.
Han förtjänar en applåd.
Tack, Dong-hyun.
Kom igen, lag Cikada!
- Kom igen! - Kom igen!
Det här är sorgligt.
Jag känner mig tungsint.
Ja, samma här.
VINNARE: LAG JUNG JI-HYUN, LAG ANDRE JIN
LAG HONG BEOM-SEOK, LAG LEE JAE-YOON
PHYSICAL: 100 UNDERGROUND
AVSNITT 8. VÄN ELLER FIENDE
- Vad är det? - Va?
Titta där.
- Va? Det är nåt nytt. - Va?
Vad är det?
- Jag väntade mig inte det här. - Det är en buffé.
De har höjt ribban.
Vad är det här? Är det lamm?
Ja, det är det.
Så här ska kycklingbröst ätas.
Det var ett överdådigt utbud när vi kom in i loungen.
Det kändes som en belöning för att vara bland de 20 bästa.
Jag insåg att jag hade vunnit ett sånt privilegium
att vara en av de 20 överlevande.
Det fanns mycket god mat med mycket protein.
Det märktes att de hade lagt ner mycket tid och möda på det.
De har förberett mycket.
Eller hur?
Titta på kycklingbröstet. Fantastiskt.
- Vad gör du? - Det är gott.
- Bra jobbat, allihop. - Bra jobbat.
Bra jobbat att komma så här långt.
Det är gott.
Det är inte många kvar.
Det känns mycket tommare.
- Det är som sista måltiden. - Precis.
Jag undrar vad vår nästa tävling blir.
Jag vill veta vad vi ska göra.
Vår överlevnad hänger på vår nästa tävling.
Jag hoppas att det blir en lagmatch till.
- Jag med. - Då går vi automatiskt vidare.
Vi vet inte vad som väntar, men det vore synd att skiljas åt.
Allt börjar nu.
Nu fokuserar vi.
Låt oss se det här som sista dagen,
ge allt vi har,
så möts vi igen i finalen, okej?
- Nu kör vi. - Nu kör vi.
För segern.
- Seger! - Seger!
Oavsett vem som vinner.
Det finns inte många överkroppar kvar.
Det är så tomt.
Det är det verkligen.
Tjugo är inte mycket, va?
- Det är det inte. - Jösses.
Det var fullt här när vi kom hit.
- Det är så tomt. - Ja.
Vart tog alla vägen?
Äntligen de sista 20.
Vi närmar oss 300 miljoner won.
- Vi kom ganska långt. - Ja.
Det var tillfredsställande,
och jag var stolt över att stå där.
Physical: 100.
Här kommer det.
De överlevande lagen är
Lag Jung Ji-hyun,
Lag Lee Jae-yoon.
Lag Andre Jin.
-Lag Hong Beom-seok. - Ja.
Vi har fyra lag kvar.
Innan nästa tävling,
har jag ett viktigt tillkännagivande.
Tävlande Chang Yong-heung från Lag Andre Jin
har dragit sig ur Physical: 100.
Va?
- Va? - Drog sig ur?
Asiatiska spelen närmar sig.
Och eftersom Yong-heung är kapten för landslaget
är det viktigare för honom att representera landet.
Så han valde att dra sig ur
och gå ut på planen för koreansk rugby.
- SILVERMEDALJ I DE 19: - E ASIATISKA SPELEN
Med början i den här tävlingen, ska lag Andre Jin delta som ett lag på fyra
utan Chang Yong-heung.
Bara fyra personer?
Jag var lite orolig.
Vi är det enda laget med fyra personer,
men jag tror att vi överlever igen.
Den fjärde tävlingen ska nu avslöjas.
Jag undrar vad det blir.
Det måste vara en lagmatch.
- De är ett All-Star Lag. Avengers. - En fuskkod.
Jag var säker på att vi inte skulle förlora
oavsett vilket lag vi samarbetade med eller mötte,
så jag ville att det skulle bli en lagmatch.
Det blir minst en lagmatch till.
Vi var säkra på att det skulle bli så.
Så jag tänkte att vi lätt kunde gå vidare igen.
Jag är så nervös.
Den fjärde tävlingen i Physical: 100 är...
en överlevnadsmatch inom laget.
ÖVERLEVNADSMATCH INOM LAGET
Menar du allvar?
Ska vi tävla mot våra lagkamrater?
Det här är galet.
Ska vi fem tävla mot varandra?
- Du skojar. - Det här är så grymt.
Av de fem lagmedlemmarna...
...är det bara...
...en person som överlever.
- Överlever bara en person? - Ja.
- Jag är körd. - Det här är galet.
Jag svor nästan.
Varför gör de så här mot oss? Vi kom bra överens.
De fick oss att knyta an till varandra, och nu vill de att vi slåss.
Det här är galet.
Så grymt.
Det är så grymt.
Ni är djävlar!
Vi skapade många minnen
när vi jobbade som ett lag fram tills nu.
Vi gick igenom vått och torrt tillsammans,
men nu måste vi tävla mot varandra.
Det är hemskt.
Det var ingen allierad lagmatch.
Det kan inte vara sant.
- Det här är sjukt. - Verkligen.
Vad kommer att hända med laget?
- Det här är hårt. - Inom laget?
Inom laget...
Det är så hårt.
Titta på Ji-hyun.
Jag är okej.
- Lycka till. - Jag är okej.
Hur kan de vara så grymma?
Vad händer med Avengers?
Det ser illa ut för stjärnlaget.
I det ögonblicket,
ifrågasatte jag varför jag valde så starka deltagare.
När det gick upp för mig,
kunde jag inte låta bli att ångra mitt beslut.
Jag tittade på mina lagkamrater efter att ha hört om tävlingen,
och jag visste varken ut eller in.
Jag var inte 100 procent säker.
För första gången var jag inte säker på att jag skulle klara det.
Alla i mitt lag är starka,
så det skulle bli svårt.
De har tur. De har en person mindre att slåss mot.
Du måste vara glad, Andre.
Vad menar du?
Varför skulle jag vara glad när jag måste skicka hem mina lagkamrater?
- Tro mig, det är jag inte. - Du behöver bara skicka iväg tre av dem.
Se hur han ler från öra till öra.
Jag var tvungen att tävla mot mitt lag,
men jag kände att jag var starkast av dem.
Så ärligt talat gillade jag mina odds.
Den fjärde tävlingen som avgör de fyra finalisterna i Physical: 100
kommer nu att börja.
Nu kör vi.
- Okej. - Nu kör vi!
De riktigt starka vinner och överlever.
Trots att det är upprörande, oroande och helt brutalt,
kommer jag att vinna.
Tävlande, gå in i arenan.
- Nu kör vi! - Kom igen.
- Vad är det här? - Vad kan det vara?
Vad är det här?
- Vad i hela friden? - Vad är det?
- Va? - Va?
De gör det så svårt att lista ut.
Det här är galet.
Jag kan inte ens gissa vad det blir.
Den fjärde tävlingen
i Physical: 100.
En överlevnadsmatch inom laget där bara en lagmedlem
i varje lag överlever.
- Det är så hårt. - Så grymt.
Tävlingen är...
...ett först till kvarn-lopp.
- Först till kvarn. - Först till kvarn.
Först till kvarn?
- Vad tusan? - Va?
- Vad i hela friden är det? - Vad är det?
Det är rullar.
- Det finns vatten också. - Det här är galet.
- Du skojar. - Det här är galet.
Arenans storlek chockade mig.
Hur kommer de på så hänsynslösa spel?
De är nog tunga, va?
De ser tunga ut.
Jag visste inte vad vi skulle göra,
så jag tänkte mycket.
Ni ska springa fram och tillbaka.
Det kräver snabbhet och uthållighet.
De tävlande ska dra de två rullarna till änden av banan
och ta dem förbi startlinjen en efter en.
- Lägg den där och gå tillbaka. - Vi måste hämta den andra.
Efter att ha flyttat båda rullarna,
måste de tävlande gå tillbaka till där rullarna var.
Det blir en uthållighetskamp.
Hur mycket väger de?
Resultaten bestäms i ankomstordning.
Deltagaren som kommer sist
elimineras omedelbart i slutet av varje omgång.
Varje omgång börjar utan paus
tills vinnaren utses.
Menar du allvar?
Vi har inga pauser.
Det är ett riktigt styrkeprov.
Hur kom de på det här?
Den fjärde tävlingen i Physical:100,
först till kvarn-loppet, börjar nu.
Kom igen!
TÄVLING: 4
HONG BEOM-SEOK, GIBSON, KANG CHEONG-MYEONG,
SEOL YOUNG-HO, PARK HA-YAN
Så en av oss är bland de fyra bästa.
En av oss går till final.
Jag hejar på den personen till slutet.
Jag med.
- Jag är glad vem det än blir. - Självklart.
Den fjärde tävlingen i Physical:100.
Lag Hong Beom-seok, kom till arenan.
- Lycka till! - Lycka till!
- Kom igen! - Kom igen!
- Lycka till!
- Nu kör vi. - Lycka till.
Varför är jag så nervös?
Kom igen.
Du klarar det.
Vi håller oss lugna.
Det kan inte vara sant.
- Kom hit. - Vi borde samlas.
Okej. Ett, två, tre.
Nu kör vi.
- Det finns ingen uppenbar vinnare. - Heja Ha-yan!
- Lycka till! - Lycka till!
Kom igen, Ha-yan!
Bara en person kan gå vidare
och jag måste vinna.
Även om det gör mig ledsen,
ska jag försöka att inte tänka på mitt lag
och fokusera på matchen.
Vikt är viktigt när man drar tunga föremål,
så jag trodde att det skulle gå bra.
Oavsett vad som händer,
hoppas jag att alla gör sitt bästa.
Det blir en uthållighetsmatch, och det är jag säker på,
så jag vinner nog.
Jag kunde höra mina egna hjärtslag.
Jag ska göra mitt bästa och inte ge upp.
Physical: 100!
- Kom igen! - Kom igen!
Snyggt. Okej!
Jag ska göra allt för att vinna.
Jag vill ha vinsten mer och mer.
Jag har aldrig känt så förut.
Lag Hong Beom-seoks match börjar nu.
OMGÅNG 1
Spela spelet.
- Titta på studsen i hans steg. - Så smidigt.
- Det kräver mycket energi. - Hoppa över?
Jag försökte röra mig snabbt
för att förstå hur svårt det skulle vara.
Ta det lugnt. Du behöver inte vinna första omgången.
Bra. Snyggt, Ha-yan. Kom igen.
Snyggt!
Kom igen! Så där ja.
Den var tyngre än jag trodde.
Jag förstod hur hårt jag måste dra.
Du klarar det!
Kom igen!
Rullen var lätt.
Jag tyckte inte det var så svårt.
- Snyggt! - Håll tempot.
Snyggt!
Du behöver inte vinna första omgången.
- Lätt. Gå. - Bra!
Bara lite till!
- Åh, nej. - Bara lite till!
Den rör sig inte.
Bra.
Du klarar det!
Det var hjärtskärande att se deltagarna kämpa
och sakta men säkert bli utslitna.
Allt jag kunde tänka på var att den var så tung och svår att dra.
Du klarar det.
- Få upp farten! - Fortsätt.
- Snyggt, Ha-yan! - Dra!
Du måste fortsätta!
- Kör! Okej! - Okej. Snyggt.
Snyggt! Öka takten.
Ha-yan låg efter,
så jag saktade ner för att spara energi.
Du klarar det!
Gå bara. Ta god tid på dig och ta djupa andetag.
Det behövde inte gå för fort eller för långsamt.
Jag bestämde mig bara för att spara på krafterna.
Långsamt!
Du har tid. Spara på krafterna.
Ge inte upp!
Lägg den runt axlarna först. Så där ja.
Heja Ha-yan!
Du är duktig!
När jag försökte igen efter ett varv,
vek sig mina ben.
Oavsett resultatet,
ville jag göra allt jag kunde.
Så jag gav inte upp.
Bara lite till. Så där ja.
Sätt remmarna på andra sidan!
Om du har tid kan du förbereda för nästa omgång.
- Använd din kroppsvikt. Luta dig framåt. - Luta dig framåt.
Kom igen, Park Ha-yan!
Ner. Så där ja.
- Så där ja. Kryp. - Okej!
- Snyggt! Fortsätt! - Så där ja!
- Så där ja. - Fortsätt.
- Det här är inte lätt. - Det kan man säga.
Omgången är över.
Bra jobbat.
Snyggt.
Bra jobbat.
Du var jätteduktig!
Avsluta loppet!
Park Ha-yan har eliminerats.
Jag är hedrad och tacksam över att ha kommit så här långt.
Jag gjorde mitt bästa ända till slutet,
så jag ångrar inget.
Andra omgången börjar direkt.
- Nu gäller det. - Det är den riktiga början.
Det här blir tufft.
Det börjar nu!
Det blir intensivt.
Alla är så starka.
Ingen förtjänar att elimineras.
Kom igen.
Jag fixar det.
- Kör! - Kom igen!
Nu får vi se.
- Kör! - Kom igen!
Det är svårt att förutse resultatet. Det är jämnt.
- Kör! - Kom igen!
Det är viktigt att få på banden snabbt.
Lägg den på axlarna!
Titta på Gibson.
- Okej. - Ta det lugnt.
Lägg den på axlarna!
Okej. Pumpa nu.
Snyggt, Hong Beom-seok! Bra!
Du klarar det!
Okej. Pumpa nu.
Snyggt, Hong Beom-seok! Bra!
- Visa dem MMA:s kraft, Young-ho! - Okej, Young-ho!
- Heja Young-ho! - Heja Young-ho!
Snyggt.
Det är jämnt.
Det är en jämn match.
Så där ja, fortsätt.
Han är så stark.
Snyggt! Kom igen, Young-ho.
Det är jämnt.
Fortsätt!
- Flytta remmarna! - Flytta remmarna!
De har inte tid med det.
Hong Beom-seok är otrolig.
Vem som helst kan vinna.
Det går inte att avgöra.
Det är för jämnt.
- Visa vad du går för, Young-ho! - Du får inte göra ett misstag här.
- Kom igen! - Okej.
Titta på Hong Beom-seok.
Han är otrolig.
Du är bäst, Beom-seok!
Vad har han för träningsprogram?
Är det en del av hans träning?
Kom igen!
Håll ut!
Kom igen!
Du klarar det!
Fortsätt dra!
Kom igen!
Han måste ha kramp i benen.
Rullen rörde sig inte, så jag försökte öka takten.
Men jag hörde nåt knäckas i vänster lår.
- Heja Young-ho! - Kom igen, Young-ho!
- Ge inte upp! - Visa vad du går för!
Vad som helst kan hända,
så jag var tvungen att ta mig samman och vara snabb.
- Spring, Young-ho! - Du klarar det, Young-ho!
Fortsätt!
Ge inte upp, Young-ho!
Heja Young-ho!
Du måste springa tillbaka också!
Spring, Young-ho!
Du måste springa tillbaka. Ge inte upp.
- Spring! - Spring!
Du måste gå, Young-ho!
Kom igen!
Spring, Young-ho!
- Det är det som kan hända. - Benen kan ge upp så där.
Young-ho!
Omgången är över.
- Seol Young-ho har eliminerats. - Fan, mitt lår.
- Young-ho. - Han måste ha fått kramp.
Jag fick kramp i låret.
Jag var inte så besviken.
Jag var lättad, för jag gjorde mitt bästa.
Mina ben funkade inte som jag ville,
men jag gjorde allt jag kunde.
Tredje omgången börjar direkt.
- Alla är bra löpare. - Gibson, bara två omgångar kvar!
Young-ho, vi går hem tillsammans.
Det är två omgångar kvar.
- Det handlar om viljestyrka nu. - Ja.
Ren viljestyrka.
Det var svårare än jag trodde.
OMGÅNG 3
- Kom igen! - Kom igen!
Kom igen!
Hans ben har redan gett upp.
- Cheong-myeongs ben... - Det måste vara svårt.
Han har ont i knäna.
Mina ben var så stela.
Beom-seok har stark uthållighet i benen.
De första två omgångarna var uppvärmning.
Matchen börjar nu.
Beom-seok, du är så långt före!
Glöm inte att flytta remmarna!
Hans uthållighet är otrolig.
Kom igen, Gibson!
Gibson, se till att dra åt sidan.
Dra åt sidan.
Tredje omgången var tröttsam.
Jag insåg att jag måste ta det lugnt.
- Ge inte upp. Håll ut! - Du klarar det!
Kom igen, Kang Cheong-myeong!
- Kom igen! - Kör!
- Kom igen! - Håll tempot!
- De borde ta det lugnt. - Ja.
- Det borde de. - Ja.
- Snyggt, Beom-seok. Stabilt. - Snyggt!
Han är toppen.
Snyggt, Beom-seok.
Spara på krafterna.
Heja Gibson!
Gibson är bra på att dra.
- Han håller ett jämnt tempo. - Precis.
Du klarar det, Cheong-myeong. Ge inte upp.
Ge inte upp.
Du är nästan klar.
Visa dem kustbevakningens makt!
Flytta remmarna, Beom-seok!
Flytta dem framåt.
Snabbare, Cheong-myeong!
Du klarar det!
Okej. Kör.
- Du måste gå nu. - Gå.
- Beom-seok har uthållighet kvar. - Mycket uthållig.
- Spring! Ge inte upp! - Du klarar det!
Han kommer!
Klarar han det?
Omgången är över.
Kang Cheong-myeong har eliminerats.
Bra jobbat, Cheong-myeong.
Jag förlorade för att jag var svag, så jag har inga ursäkter.
Jag har blivit ödmjuk.
Jag ska träna mig till gränsen i ett år,
så ring mig igen för Physical: 100 säsong tre.
Jag ska vinna då.
Fjärde omgången börjar direkt.
Det är sista omgången!
Du klarar det!
Du klarar det, Gibson!
De kan inte ens tänka på sina motståndare.
Du har rätt.
- Det är en kamp mot sig själva. - Sista omgången!
- Heja Gibson! - Du klarar det!
Även om jag blir bortburen på en bår,
ska jag ge allt jag har i den här omgången.
Jag trodde inte Gibson skulle vara så bra.
Det är inte lätt för en person i hans storlek att ha god uthållighet.
Nu är det bara Gibson och jag kvar.
Jag avslutar det.
- Kom igen! - Kom igen!
- Fokusera!
- Spring, Gibson! - Det är sista omgången!
Spring!
- Han är så snabb. - Snyggt, Hong Beom-seok!
Snyggt.
Dra hårt från början. Snyggt!
- Snyggt. Va? - Vänd och kör!
Ska han dra så där?
Kör! Stanna inte!
Det tog ett tag att få på remmarna.
- Håll dig lugn. - Det är okej!
Titta på Gibson.
Okej! Kom igen!
Kom igen!
- Snyggt! - Wow, de är galna.
De är så snabba.
Okej! Du är jätteduktig!
- Du behöver inte flytta remmarna! - Det är rena lotteriet.
- Det är jämnt. - Sista varvet!
- Du klarar det! - Kom igen!
Okej. Kör!
- Det är svårt att förutse vinnaren. - Det är jämnt.
Spring!
Kom igen!
- Okej! Kom igen! - Heja Hong Beom-seok!
Det slog mig plötsligt att jag kanske inte skulle överleva.
Det är hugget som stucket.
Spring!
- Du klarar det! - Det är sista varvet!
Sista varvet!
Jag trodde att jag kunde vinna om jag höll takten.
Jag tänkte använda min viljestyrka till slutet.
Gibson är grym.
- Han använder all sin styrka. - Han är otrolig.
Ge inte upp!
Jag tror att Beom-seok är slut.
- Remmarna. - Det är jämnt.
Det är sista varvet! Ge inte upp!
Kom igen! Ett, två!
- Kom igen! - Du klarar det!
Kom igen!
- Okej, snyggt! Kom igen! - Kom igen! Ett, två!
- Kom igen, Gibson! - Sista varvet. Ge allt du har!
- Han kör om honom. - Kom igen, Gibson!
Du är nästan där! Ansträng dig inte!
Kämpa på!
Jösses.
Gibson.
Kom igen!
Ge inte upp!
- Körde han om honom? - Det är sista varvet!
Han kan inte slå honom nu.
Ge inte upp!
Gibson, kör!
Kom igen, Gibson!
- Snyggt, Beom-seok. - Respekt.
Jag visste att det skulle gå bra.
Hela vägen!
- Okej! - Snyggt!
Matchen är över.
Hans uthållighet är otrolig.
Det är inte av denna världen.
- Han är helt fantastisk. - Snyggt, Gibson!
- Vem kom på det här spelet? - Det är inget skämt.
Det var mitt fel för att jag inte kunde hålla bättre tempo.
Jag kunde ha gjort bättre ifrån mig, så jag är lite besviken.
Beom-seok.
Du slog mig till och med, så se till att vinna.
Kom igen. Du klarar det.
Dags att ta farväl!
Den som besegras får alltid en andra chans.
Med det sagt ska jag sikta på förstaplatsen nästa gång.
Tack.
Genom det här programmet har jag lärt mig,
att världen är en stor plats full av starka människor.
Hädanefter ska jag fokusera på min träning.
Bra jobbat, allihop.
Jag vill tacka min lagledare
och mina lagkamrater för att de gav mig chansen
att få värdefulla erfarenheter och skapa värdefulla minnen.
Tack.
När matchen var över,
varade lyckan och lättnaden bara i några sekunder.
När jag såg mina lagkamraters ansikten
kände jag mig tungsint.
Alla jobbade hårt,
så jag ska göra mitt bästa för att vinna
så att deras ansträngningar inte var förgäves.
LEE JAE-YOON, JO SUNG-BIN, LEE HYUN- JEONG, JUSTIN HARVEY, JOO MIN-KYUNG
- Det andra loppet. - Kom igen, bror.
- Kom igen! - Lag Lee Jae-yoon.
- Lycka till! - Jag undrar vem som vinner.
De har stor chans att vinna.
- Justin. - Och Jae-yoon.
Sung-bin hade också en chans, men han skadade sig.
Om bara Sung-bin inte hade skadat benet.
- Fokusera! Nästan där! - Du klarar det!
Jag tror att den är bruten.
Det är inte över förrän det är över.
Jag ska springa med all min kraft.
Vi gör vårt bästa och visar allt vi har.
Jag är säker på att en av oss vinner.
- Nu kör vi! - Okej!
Den fjärde tävlingent.
Först till kvarn-loppet.
När visslan ljuder, börjar Lag Lee Jae-yoons match.
Kom igen! Lycka till!
Lycka till!
- Heja Min-kyung! - Lycka till!
Jag är nog den mest mångsidiga av mina lagkamrater.
Det verkade möjligt att klara loppet så länge jag fick upp farten.
Jag är 100 procent säker.
- Lycka till! - Kom igen!
Kom igen.
- De kör inte så fort. - Du klarar det!
Det behöver de inte än.
- Titta på Sung-bin. - Ta det lugnt.
Överdriv inte.
Jag trodde inte att jag skulle åka ut direkt,
så jag experimenterade med rullen och använde olika metoder.
Kom igen!
Kom igen! Snyggt!
Pressa inte.
- Ta det lugnt. - Du är nästan där.
- Du klarar det. - Gör dig inte illa.
- Heja Jo Sung-bin! - Du klarar det!
- Var försiktig. - Akta vristen.
De vet att de inte kommer sist, så de tar det lugnt.
Du fixar det, Sung-bin.
- Överansträng dig inte. - Okej.
- Du klarar det, Sung-bin. - Ta god tid på dig.
Jag såg att de hejade på mig.
Jag ville ge allt.
Visa dem!
- Snyggt! - Snyggt!
Han var som en fågel med bruten vinge,
men han var fast besluten att avsluta loppet
tillsammans med alla andra.
Jag respekterade honom för det.
Du klarar det.
Kom igen!
Det ser bra ut!
- Överansträng dig inte. - Du klarar det.
- Du är nästan klar. - Snyggt!
- Du klarar det! - Ge inte upp!
Hyun-jeong kämpade verkligen.
Men eftersom det var en tävling,
sparade jag inte på krutet.
Lite till!
- Inte en chans. - Vad gör han?
Kom igen.
Du klarar det!
Du är nästan där.
Jag tror att jag drevs av ren beslutsamhet.
Så där ja. Du är nästan där! Bara lite till, Hyun-jeong.
- Upp med dig. - Du tog dig förbi hindret. Upp med dig.
Snyggt!
- Fortsätt! - Du klarar det!
Du klarar det.
- Jag klarar det. - Du är nästan där.
Det här är inte lätt.
Omgången är över.
Lee Hyun-jeong har eliminerats.
- Bra jobbat. - Bra jobbat.
Andra omgången börjar direkt.
De tre kan ta det lugnt. Slösa inte på deras energi.
Du klarar det.
Han springer med en skada. Det är rätt otroligt.
Du klarar det!
Jag bad min vrist att hålla ut.
- Kör! - Du klarar det!
Jag ska röra mig så länge min kropp tillåter.
Omgången är över.
Jag hade mycket att tänka på.
Han hade inte blivit skadad om han inte tävlat i det tredje uppdraget.
Bra jobbat, Sung-bin.
Jo Sung-bin...
- Bra jobbat. - Du var jätteduktig.
...har eliminerats.
Koreanska falken!
- Du var jätteduktig! - Du var fantastisk!
Du är fantastisk.
Tack!
- Bra jobbat. - Bra jobbat.
Jag tror att jag kom så här långt tack vare mitt lag.
Men jag känner ändå att jag kunde ha gjort mycket bättre ifrån mig.
Jag kände mig upprörd men glad på samma gång.
Jag hade blandade känslor.
Tredje omgången börjar direkt.
Det kommer att bli så tävlingsinriktat.
Det blir svårare nu.
- Det här är på riktigt. - De är snabba.
De är galna.
Snyggt.
- Hastigheten är annorlunda. - Ja. Det är ett annat spel nu.
Åh, nej.
Remmarna trasslade in sig.
Jag kände mig så stressad.
- Du klarar det! - Kom igen!
Du klarar det!
Snyggt!
- Justin är galen. - Han är stark.
Justin är från en annan värld.
Han är jätteduktig.
- Den lutar. - Den kommer att träffa träet.
Inget gick min väg.
Jag kände mig stressad och arg på mig själv.
De har inte tid att lägga om dem.
- De måste bara köra. - Fortsätt!
- Gå bara. - Du klarar det!
Kom igen.
Min är lite längre bort.
Det är okej. Ge inte upp.
- Du klarar det! - Kom igen!
Kom igen!
Kom igen, Jae-yoon!
Kom igen.
Kom igen, Jae-yoon!
Ta båda!
- Kom igen! - Du klarar det!
Jag tappade fattningen då.
Justin och Min-kyung var redan på väg tillbaka,
och jag var tvungen att komma ikapp.
Det sårade min stolthet, men jag ville inte ge upp.
- Håll dig lugn, Jae-yoon! - Du klarar det!
Spring! Du har fortfarande tid!
Heja Jae-yoon! Stanna inte!
Jag behövde bara komma ikapp en person,
så jag använde all min styrka.
Du ska springa tillbaka också. Kämpa.
- Du klarar det! Fortsätt! - Kör!
Kom igen!
Fokusera, Jae-yoon.
- Han klarade det. - Spring, Jae-yoon!
Jag var tvungen att vinna.
Jag ville gå vidare till varje pris.
Spring, Jae-yoon!
Jag är nästan där.
Jag kan vinna snart.
Jag var tvungen att ge allt.
Jag tänkte fullfölja det här.
Du klarar det!
- Spring! - Ge inte upp.
Skynda! Nej!
- Hans ben vek sig. - Fan.
Hans ben vek sig.
- Du klarar det. Ge inte upp! - Stanna inte.
Omgången är över.
Lee Jae-yoon har eliminerats.
Jag gav allt,
men jag skämdes lite.
Fjärde omgången börjar direkt.
- Kom igen! Sista omgången! - Sista omgången!
Låt oss bli de sista fyra!
Om jag vinner, blir jag en av de fyra bästa.
Jag höll tummarna.
Spelet är som gjort för mig.
Och viktigast av allt, jag hatar att förlora.
Så jag ska vinna.
- Kör! - Kom igen!
Sätt fart!
- Titta på Justin. - Han är lätt på fötterna.
Spring!
Justin är inget skämt.
Kör!
Han sprintar.
Han är otrolig.
Titta på honom.
Kom igen, Justin. Kom igen!
Hur kan han vara så bra?
Snyggt, Justin!
Han är så långt före.
Han är speciell.
Kör bara, kompis. Kör bara!
Ge inte upp, Min-kyung!
- Spring! - Kom igen, du klarar det.
Jag intalade mig själv att jag skulle klara det. Det var tandagnisslan.
Kom igen! Nu kör vi!
Ge inte upp!
Jag ville inte förlora och åka ut.
Justin är uthållig.
Kom igen, Justin!
Justin är en best.
Jag är nära att vinna.
Det är snart över.
Han dominerade.
- Skynda! - Kom igen!
Kom igen, Min-kyung!
Jag var utmattad.
Men jag såg Justin röra sig flitigt,
så mitt mål var att bara avsluta loppet.
Kom igen!
Han är galen.
Justin avancerar så här.
Vem visste att det skulle vara han? Han är fantastisk.
Matchen är över.
Justin!
- Justin! - Matchen är över.
Snyggt, Justin.
Justin!
Den sista överlevaren från Lag Lee Jae-yoon är Justin Harvey.
- Bra jobbat, Justin. - Justin, bra jobbat.
- Han var grym. - Bra jobbat.
Även om jag vann, kändes det inte så bra.
Alla mina lagmedlemmar åkte ut på grund av mig,
och jag är den enda som överlevde.
Det var en bitterljuv känsla.
Från och med nu ska jag vinna för mina lagmedlemmar
och inte för mig själv.
Jag förlorade mot nån som jag visste var stark,
så jag kunde förlika mig med resultatet.
Den största gåvan jag kan ge min kropp som jobbat hårt
är att bryta mig fri från dess bojor.
Jag kom mycket längre än jag trodde.
Jag jobbade hårt.
Istället för att bara följa mitt bristfälliga ledarskap,
vill jag tro att mina lagkamrater hjälpte mig på den här resan,
och för det är jag så tacksam.
Jag är ledsen och tacksam på samma gång.
Jag ska vårda minnet för alltid.
Jag tror,
att jag tog mig så här långt tack vare mina utmärkta lagkamrater.
Att delta i den här showen
var som en fyrbåk av ljus
som kastar sina strålar på min annars tråkiga vardag.
Den här värdefulla upplevelsen gav mig så mycket glädje.
Tack så mycket.
Bra sagt, Sung-bin.
Jag ska avsluta det som den kämpe jag är.
ANDRE JIN, PARK WOO-JIN, MAKT VEM YAMI, JUNG YOU-IN
Det tredje loppet.
Lag Andre Jin.
Kom hit.
Åtta till slutet!
- Ett, två, tre, vi fixar det! - Vi fixar det!
- Kom igen. - Nu kör vi.
Vi var bara fyra personer,
så vi hade en omgång mindre.
Vi sprintade,
medan de andra sprang ett maraton.
Jag visste att jag måste ta det lugnt,
men jag tänkte på risken att förlora om jag tog det för lugnt.
- Andre kommer att klara sig bra. - Jag håller med.
- Han är lång och så. - Han är en bra löpare.
Vem som helst kan flytta rullen.
Men jag tror att det är viljans seger över köttet.
Det är viljestyrka.
Woo-jin är robust.
- Han har en fin kropp. - Det har han.
Woo-jin kan vinna.
- Han har bra uthållighet. - Ja.
Alla i mitt lag är uthålliga,
så det skulle inte bli lätt.
Men jag var fast besluten att överleva.
Lag Andre Jins match börjar nu.
- Lycka till! - Lycka till!
- Kom igen! - Skada er inte!
OMGÅNG 1
Kör!
- De behöver inte vara snabba. - Ta det lugnt.
Jag satte på remmarna och drog, och den var tyngre än jag trodde.
Det kändes som att bli tacklad bakifrån i rugby.
Den var lättare än jag trodde.
Jag tänkte att det skulle gå.
Woo-jin kör fort.
Lugn.
Hon är långt bakom. Långt bakom.
Snyggt, You-in!
- Ett steg till. Så där ja. - Okej.
Accelerera lite för att komma förbi guppet.
- Snyggt! - Du måste förbi den. Så där ja!
Rullen rörde sig inte så smidigt för mig.
Men alla andra hade redan hittat rätt fart
och rörde sig snabbt framåt.
Kom igen, You-in.
Snyggt! Fortsätt.
- Nästan där. - Kom igen!
Mina ben!
Fortsätt.
Jag ångrar inget.
Det kändes befriande för jag gjorde mitt bästa till slutet.
Omgången är över.
Bra. Avsluta det.
Jung You-in har eliminerats.
Jag hoppas att det går bra för mina lagkamrater i resten av omgångarna.
Du klarar det.
Andra omgången börjar direkt.
- Det börjar nu. - Det blir intensivt.
Jag är redan trött.
Han måste vara utmattad.
Det var då jag insåg att det var svårare än jag trodde.
Kämpa bara. Fortsätt kämpa.
OMGÅNG 2
- Kom igen! - Kom igen!
Wow, de är snabba.
Andre har bra dragstyrka.
Fan också.
Håll dig lugn.
Jag kände mig stressad,
så jag gjorde ett misstag.
De får upp farten.
Det går bra!
Dra över banden, Woo-jin!
Andre måste röra på sig.
- Spring, Power! - Snabbare!
- Kom igen! - Kör!
Kör!
- Kom igen! - Snyggt!
Woo-jin vinner.
Släpp efter på repet och dra.
- Kör! - Kom igen, Power!
Kör!
Fan också.
Den rörde sig inte ens när jag drog.
- Det var frustrerande. - Kör!
Dra!
Men jag ville ändå fullfölja det.
- De är så starka. - Ge inte upp!
- Kom igen! - Andre är stark.
Du måste komma närmare.
Jag hade inte tid att flytta remmarna tidigare.
Jag var tvungen att komma igång så fort som möjligt.
Det var där jag klantade mig.
Det verkade som om jag hade en chans.
Jag kände mig så stressad.
Du måste dra in den mer.
Du måste börja springa.
Han borde ha gjort det tidigare.
Du har inte tid med det. Skynda dig.
Dra igenom. Var försiktig.
Fan också.
Okej.
Var försiktig.
- Snyggt. Kom igen! Spring! - Bra jobbat!
- Bra jobbat. - Avsluta det.
Omgången är över.
- Okej. - Power Who YAMI
har eliminerats.
Tredje omgången börjar direkt.
Jag kände att jag blev trött.
Det var svårt för mig, så det måste vara svårt för Woo-jin också.
Jag var lite andfådd.
Men jag var mer orolig för mina ben.
Det är då det är som jobbigast.
- Fan. - Allt handlar om viljestyrka nu.
Sista omgången handlar om viljestyrka.
Jag ska visa alla vad jag går för som olympier.
Jag gick med i programmet för att överleva till slutet.
Om jag klarar den här omgången blir jag en av de fyra bästa.
Vinna eller försvinna.
Jag är så nervös.
Full fart!
Visa dem!
- Kör! - Ge allt ni har!
Sista omgången!
Kör!
- Dina ben är inte trötta än! - Det är sista omgången
Jag måste få på remmarna snabbt som i de första två omgångarna.
Konstigt nog kände jag mig lättast i den förra omgången.
- Båda har bra uthållighet. - Det har de.
- Okej! Kör! - Kom igen!
- Woo-jin. - Okej!
Jag råkade lägga den vänstra remmen runt halsen,
vilket fick det att kännas som att jag lutade.
Kör!
Dra!
- Kör! - Kom igen!
Kom igen!
Okej!
- Kom igen! - Håll dig i mitten. Håll dig i mitten.
Woo-jin, oroa dig inte för remmarna.
Oroa dig inte för linan!
- Oroa dig inte för linan! - Genast, Woo-jin!
Precis!
- Okej! - Åh, nej.
Åh, nej.
Var försiktig!
Kör hårt. Skynda dig.
Det kan gå annorlunda här.
Håll dig lugn. Gör inga misstag.
Kör, Andre. Kom igen!
- Okej. Håll ut. Dra! - Det är sista varvet!
- Kom igen! - Andre gör bra ifrån sig.
- Andre! - Han är fantastisk.
Heja Andre!
Andre är grym.
- Han förlorar styrka. - Spring, Woo-jin!
- Du klarar det! Spring! - Park Woo-jin!
Andre vann.
Dra in den mer.
Den sitter fast.
Jag slutade dra för tidigt, så den fastnade.
Jag drog, men den rörde sig inte.
Lyft upp den med styret!
Skynda dig, Woo-jin! Sista chansen!
- Inte en chans. - Inte en chans.
Det var de mest nervösa sekunderna i mitt liv.
- Spring! - Spring!
Du klarar det!
- Spring! - Spring!
Hans fastnade också.
Man får inte släppa för tidigt.
Det avgör resultatet.
Herregud.
Matchen är över.
Vilken bra match.
Andre krossade det.
Han är rugbyspelare. Vad förväntar du dig?
Jag förväntade mig inget mindre.
Det kändes inte verkligt.
Jag var besviken.
- Vad hände? - Det var galet.
- Det känns som om jag såg en film. - Det var så nervöst.
Bra jobbat, Woo-jin.
Ni var jätteduktiga.
Du var fantastisk.
Jag riskerade allt,
men jag förlorade.
Men en del av mig kände sig lättad.
Det här är inte slutet för mig. Det är bara början.
Jag ska återvända till mitt yrke och fortsätta träna hårt.
Jag vill tacka Andre Jin
och resten av mitt lag
för att de tog mig så här långt.
Det var väldigt givande,
och det var ett bra tillfälle för mig att reflektera.
Jag ska fortsätta träna hårt och bli nån
ni kan vara stolta över.
Tack.
Först vill jag tacka mina lagmedlemmar.
Jag ska tänka på er och göra mitt bästa i finalen.
Tack.
Bra jobbat.
- Ska vi göra det en sista gång? - Ja.
- Åtta till slutet! - Ett, två, tre.
- Vi fixar det! - Vi fixar det!
- Bra jobbat. - Bra jobbat.
Tack.
Lag Jung Ji-hyun, ställ er vid era överkroppar.
Han ska ha en eloge för att han vann mot dem.
- Det var en stjärnmatch. - En legend.
De fyra eliminerade deltagarna
kan nu krossa sina överkroppar.
Vad synd.
Det känns så konstigt.
Det gör det verkligen.
- De kom tillbaka från helvetet. - Jag vet.
De undkom döden med nöd och näppe.
JUNG JI-HYUN, AMOTTI, LEE JANG-KUN, KIM JEE-HYUK, KIM MIN-SU
Det är en stor match.
Det här är all star-matchen.
Det är praktiskt taget final.
Jag vet inte vem som vinner.
Jag undrar vem som elimineras först.
Jag förutspår att det blir en jämn match.
Men jag tror att antingen Lee Jang-kun
eller Amotti går vidare.
Båda har uthållighet,
snabbhet och styrka.
Jag tror att Min-su övermannar dem.
Min-sus muskler är inte bara för syns skull.
De är riktiga muskler.
Han är galen. Han är Thanos.
Jag erkänner att jag förlorade mot Min-su i förra tävlingen.
Bara genom att titta på våra kroppar,
var jag säker på att jag hade bättre uthållighet än han,
för jag har varit proffsidrottare.
Men jag hade fel.
Det fick mig att inse att Min-su kan vara vinnaren.
Jag hade ögonen på Jee-hyuk, proffsroddaren.
Rodd är en sport
som kräver mycket styrka och uthållighet.
Jag tänkte att det skulle gå bra för honom, så jag var på min vakt.
Det vore fantastiskt om Ji-hyun vann.
- Fysiskt sett är han mindre. - Han har mindre kroppshydda.
Ji-hyun har mindre kroppshydda än de andra i laget,
så jag trodde att han skulle vara i underläge
i en gren som kräver långvarig uthållighet som den här.
Så fort jag hörde vad uppdraget var,
visste jag att det inte skulle bli lätt och att jag var i underläge.
Det blir inte lätt, men jag ger inte upp
och jag ska överraska alla
med ännu ett oväntat resultat.
Det här blir kul att se.
Hur ska det gå?
Alla fem tog av sig tröjorna.
De har kanonkuleaxlar.
Vad är det här, en bodybuildingtävling?
Om vi hade haft fem såna tjurar under Joseondynastin
hade vi frodats.
De hade inte slutat jobba.
Det blir så tävlingsinriktat.
Jag bildade det starkaste laget,
så det är synd att vi redan måste dela på oss.
Jag vet att det inte blir lätt, men jag ska göra mitt bästa.
Nu kör vi!
- Kom igen! - Vi fixar det.
Det här var min match.
Att dra rullarna kräver styrka,
så jag är säker på att jag överlever.
Om jag ändå måste kämpa mot dem,
borde jag besegra dem här och avancera.
Även bland Avengers är en starkare än de andra.
Jag ska bli den sista överlevaren.
När visslan ljuder,
börjar Lag Jung Ji-hyuns match.
Ni måste springa direkt.
- Lycka till. - Kom igen.
Kom igen!
- Okej! - Kom igen!
Wow, de är snabba.
Jung Ji-hyun är snabbast.
Det är jämnt!
Jung Ji-hyun är snabb.
Vad tusan?
Ji-hyun drar hårt.
Jag tänkte att jag borde ge allt från början.
- Jung Ji-hyun är inget skämt. - Du klarar det.
Snyggt!
Ska det vara så lätt att dra?
Du skojar.
Han är en liten jätte.
Jag var så chockad.
Det var inte vad jag hade väntat mig.
Titta på Thanos.
Han får den att se fjäderlätt ut.
Han kan nog springa med den i famnen.
- Kör! - Han passerar honom.
- Kör bara. - Vi har inte tid.
Jee-hyuk kommer att elimineras först.
- Jee-hyuk. - Ja.
Vad händer?
De är snabba.
Titta på Jee-hyuk.
Jag visste att jag måste springa så fort jag kunde när jag inte drog.
De måste kunna hålla takten.
- Kom igen! - De kommer att vara trötta nu.
Det är okej så här långt.
- Okej. - Även de minsta misstagen är kritiska.
De får inga fler chanser.
Du måste springa, Min-su!
Det är din sista chans. Du måste satsa.
Okej. Spring!
Han är så bra.
Snyggt, Jang-kun!
Jag ville bara komma fram så fort jag kunde.
Jag var tvungen att visa dem allt jag hade.
Du måste springa, Ji-hyun!
Heja Min-su! Kör!
Fan också.
- Vänta. Det är för jämnt. - Alla är så bra.
Allt hänger på den sista sprinten.
Okej! Spring!
Kom igen!
- Gå bara! - Spring!
Gå direkt!
Okej! Spring!
Han gav upp.
Bra jobbat.
Omgången är över.
Kim Min-su har eliminerats.
Du var jätteduktig!
Bra jobbat!
Du var duktig.
Min-su!
Jag tror att han skadade benet.
När jag hoppade över och landade på höger fot,
fick jag kramp i bakbenet.
På grund av det kunde jag inte springa i full fart.
Men jag var inte så upprörd som jag trodde att jag skulle bli.
Bara de starkaste var kvar.
De riktigt starka.
De var tvungna att ge allt från början.
- Hur ska de klara det tre gånger till? - Det är jämnt.
De har redan slut på energi.
De är fallfärdiga.
De måste vara så trötta.
Undrar vem som vinner.
Andra omgången börjar nu.
- Kom igen! - Kom igen!
- Du klarar det!
Jag drog i remmarna med armarna,
det var ganska lätt.
Så jag bestämde mig för att fortsätta dra åt det hållet.
Han är trött. Hans ben börjar ge upp.
Hans ben skakade förut.
Jag var förvirrad.
Nej!
- Jag tycker så synd om honom. - Det suger.
Han placerade inte remmarna rätt.
Han hade inte tid att fixa dem. Det var oväntat.
Vad ska han göra?
Remmen satt fast under rullen.
I första omgången kastade jag ner den utan att tänka.
Det var en nackdel.
Jag visste att jag måste dra ut den så fort som möjligt
och börja springa,
men det var inte lätt, för jag kände mig stressad.
Okej, kör. Det är inte över än!
Ge inte upp!
- Kör! - Fortsätt, Jang-kun. Ge inte upp!
Kom igen!
Man vet aldrig vad som händer. Ge inte upp.
Kör! Håll ut!
Kör! Lägg ner den och kör!
Ge inte upp.
Ge inte upp!
- Hans ben viker sig. - Du klarar det.
- Håll dig lugn och ta det lugnt. - Fan också.
Kom igen. Du behöver bara gå tillbaka nu.
- Vi går tillbaka! - Kom igen!
- Spring! - Ta det lugnt.
Avsluta loppet, Jang-kun.
- Okej! Kom igen, Jang-kun! - Snyggt, Jang-kun!
Omgången är över.
- Lee Jang-kun har eliminerats. - Fan också.
Vad synd.
Han kunde inte göra nåt åt det. Han måste vara så arg.
Det är förståeligt att han är upprörd.
Efter incidenten med remmen
gick allt utför.
Om jag hade klarat mig förbi den omgången,
hade jag nog slappnat av mer
och gjort ett bättre jobb, så jag är besviken.
Jag är besviken. Det är jag verkligen.
De har två omgångar kvar.
De måste vara så trötta.
Ingen av dem är överväldigande starkare.
Det är en uthållighetskamp.
Alla är uthålliga.
Det kanske var adrenalinet,
men jag var inte så trött.
Jag behöver bara slå de andra två och bli en av de fyra bästa.
Det är bara två personer kvar att slå. Jag ger inte upp.
När visselpipan ljuder, börjar nästa omgång.
OMGÅNG 3
- Lycka till! - Du klarar det! Håll ut!
Du klarar det!
Jee-hyuk är jätteduktig.
- Kom igen, Amotti! - Kom igen!
Du är jätteduktig, Ji-hyun.
Se så långa hans ben är.
Amotti satte på sig remmarna snabbt.
Ji-hyun är inte trött än.
Det är okej, Jee-hyuk! Du är fortfarande snabb.
Okej! Snyggt, Ji-hyun.
Visa dem kraften hos en liten jätte, Ji-hyun!
Kom igen, Jee-hyuk!
Jee-hyuk använde all sin styrka i andra omgången.
Jag visste att jag klantade mig.
Eftersom jag sprang baklänges använde jag bara lårmusklerna.
Så mina muskler blev snabbt trötta.
Jee-hyuk hade inte bra tempo.
Men ingen hade nåt annat val än att ge allt.
- Va? - Åh, nej.
- Han klantade sig. - Gå bara.
De här två kan ta det lugnt.
De har tid att flytta sina remmar.
Jag intalade mig själv att jag måste överleva till varje pris.
Åh, nej.
Fortsätt. Det är inte över än!
Han kan inte göra mycket för hans ben har gett upp.
Snyggt, Amotti!
Fortsätt så, Amotti!
- Spara din energi, Ji-hyun. - Spara din energi.
- Kom igen. - Kom igen.
Jag visste inte vad jag skulle göra,
men jag gjorde vad jag kunde för att överleva.
- Sätt upp remmarna, Amotti. - Gör dem redo.
Du har tid.
Sätt upp dem!
Du måste dra in den mer!
- Dra in den! - Den är inte inne än!
Det är inte över än.
De har inte korsat mållinjen än,
så jag har fortfarande en chans.
Det är jämnt.
Var försiktig.
Omgången är över.
Kim Jee-hyuk har eliminerats.
- Bra jobbat! - Bra jobbat!
Bra jobbat.
Hans ben vek sig.
Bra jobbat!
Så upprörande.
- Du var jätteduktig, Jee-hyuk! - Bra jobbat!
Jag har aldrig varit så här trött ens efter träningen.
Men under det här uppdraget kändes det som om mina muskler
ropade på hjälp för första gången.
Det var mitt livs svåraste kamp.
- Nu gäller det. - Det är sista omgången!
Fjärde omgången börjar nu.
Det är sista omgången!
- Du klarar det! - Nu kör vi!
Okej!
Vem tror du vinner?
- Amotti vinner. - Amotti?
Ja, Amotti.
Storleken har betydelse.
Jag tror Ji-hyun vinner.
Han kan inte förlora. Du såg det.
- Du såg... - Åh, det.
Det var galet.
Jag är nästan där.
Jag ska göra allt jag kan
och visa en olympiers viljestyrka.
Han räddade mig från helvetet,
så jag hade blandade känslor.
Men eftersom det är vår sista kamp,
tror jag att om man gör sitt bästa
är det ett sätt att visa respekt för motståndaren,
så det är precis vad jag ska göra.
När visslan ljuder,
börjar nästa omgång.
- Kom igen! - Kom igen!
Undertexter: Carita Collins