Zadnja runda!
Po zvižduku
počinje iduća runda.
- Ajmo! - Ajmo!
- Noge im još nisu otkazale. - Ajmo!
Nevjerojatno su izdržljivi.
Kako još uvijek trče?
Luđaci.
Kakve legende.
Još imaju energije.
Samo sam išao. Govorio sam si da nastavim trčati.
Smireno.
Super!
- Možeš, Ji-hyune! - Možeš!
Gle ga.
- Vau, Amotti. - Amotti!
- Ajde, Ji-hyune! - Ajde!
- Amotti je nevjerojatan. - Luđak.
- Amotti je lud. - Kakav luđak.
- Lud je. - Stvarno.
- Zadnja runda! - Samo puži!
- Puži! - Na sve četiri!
- Ajmo! - Ajde!
Ne odustaj! Nije gotovo!
- Puži! - Puži!
Bio sam tako iscrpljen od prošlih rundi.
No činilo se da Amottiju ide jako lako.
Ipak sam htio dati sve od sebe.
To, Ji-hyune!
Ajmo!
Možeš. Ne odustaj.
- Možeš ga sustići. - Nastavi.
- Nije gotovo. Ne odustaj. - Ne odustaj!
Amottiju je mačji kašalj.
To!
- To, Amotti! - Tako je!
Amotti još ima energije.
- Kako je to moguće? - Do kraja!
Možeš ti to!
Ne odustaj. Dobro je. Možeš!
Želio sam ići brže.
No već sam dogurao tijelo do samih granica,
pa više nisam imao energije nastaviti.
Um mi je još u zenitu, no tijelo ga nije moglo pratiti.
Smatrao sam da sam podbacio.
Opet sam shvatio gdje su mi granice.
- Ma nemoguće. - Kakav luđak.
Utrka je završena.
To!
Konačno je gotovo.
Pobijedio sam.
Naravno, bilo mi je drago,
ali i jako žao.
Baš mi je bilo žao.
Možeš ti to!
Možeš!
- Ajde, Ji-hyune! - Sjajan je.
- Bravo! Završi utrku! - Najbolji si!
- Super. - Svaka čast.
- Bravo. - Čestitam.
- Hvala, Ji-hyune. - Bravo.
Moraš pobijediti.
Hvala.
- Zahvali Ji-hyunu. - Hvala, Ji-hyune!
- Osvoji lovu. - Moraš!
Hvala ti.
- Divno. - Nevjerojatno.
Kapa dolje!
Super!
- Svaka čast! - Teška utrka.
Konačni preživjeli tima Jung Ji-hyuna je...
Amotti.
Ajmo, Amotti!
Bilo je teško.
Imao sam najbolji tim.
Potrudit ću se i dati sve od sebe
i pobijediti njima u čast.
Bili su najkompetitivniji tim.
Super ste.
Gotovo je.
- Bio si sjajan. - Bravo.
- Vjerojatno je potišten. - Naravno.
Samo sam razmišljao što bi bilo da sam bio bolji.
Baš me je veselilo osjećati
sve ono što sam nekoć osjećao u sportu.
No sad kad je sve gotovo, prilično sam razočaran.
Pripremao sam se za ovo
kao da su mi četvrte Olimpijske igre.
Dao sam sve od sebe, pa ni zbog čega ne žalim.
Uživao sam čak i u pripremi.
Vraćam se svojoj profesiji
i nastavit ću pomicati vlastite granice.
Kakva šteta.
Bila mi je čast sudjelovati s tako sjajnim timom i vođom.
Vratit ću se jači.
Stvarno je ne želim razbiti.
Baš mi je drago i baš sam počašćen što sam bio dio ovog tima.
Thanose.
Baš je tužno gledati kako razbija.
Pucni prstima.
Kakva šteta razbijati.
Stvarno jest.
Bilo je sjajno surađivati s ovim fantastičnim ljudima.
Pošto nas je sve porazio,
nadam se da će Amotti pobijediti, da naši porazi ne budu uzalud.
Baš sam se zabavio. Hvala vam.
Svi ste bili sjajni!
Bravo, Ji-hyune.
Svi ste bili sjajni.
- Moraš pobijediti. - Moraš.
- Pobijedi za nas.
- Da nije bilo tebe... - Zadnja si nada.
...ispao bih.
- Bravo svima. - Hvala.
Svaka čast svima.
ČETVORICA NAJBOLJIH: HONG BEOM-SEOK, JUSTIN HARVEY, ANDRE JIN, AMOTTI
FITNESS OKRŠAJ: STO NATJECATELJA POD ZEMLJOM
EPIZODA 9: 1/100
Pri kraju smo.
Vjerujete li da možete?
Igre su tako različite od onih u prvoj sezoni.
Jesu, jako.
Pa je nepredvidivo.
- Nemam pojma što nas čeka. - I žele da bude tako.
Koji vam je zadatak bio najteži?
Amotti?
Meni prva timska borba.
- Labirint? - Da.
- Protiv Dung-hyuna? - Izgubili ste.
- Da, zato. - Aha.
Pa borba za povratak...
Ta je bila strašna.
Znao sam da neću dugo izdržati.
- Beznadno. - Samo jedan.
Da. Samo jedan preživjeli.
Ti su mi bili najteži.
Ta borba za povratak... Nas trojica smo samo gledali.
- Najokrutnija igra. - I najžešća.
Vama je bilo lako.
Ha?
Jest.
Gledao sam odozgo
i znao da ja to ne bih mogao preživjeti.
Ta je sigurno bila najteža.
Justine, što je tebi bilo najteže?
Zadnji zadatak.
- Valjak. - Aha, valjak.
Ne baš zato što je bilo mukotrpno,
nego zato što sam se utrkivao protiv svojih.
Smatram da su naša kemija i timski rad bili najbolji.
Bilo je tužno gledati kako ispadaju.
Bilo mi je teško što ih moram poraziti.
Na početku sam te pitao kojim se sportovima baviš.
- Rekao si svim. - Da.
Pa sam pomislio: „Kakav je ovo tip?”
No stvarno mislim da sam probao sve.
Od malih sam nogu trenirao sve i svašta.
Bavim se gotovo svim sportovima.
A nedavno sam se navukao na CrossFit.
Sviđa mi se jer sažima sve što volim
u jedan sport.
Jesi se i ti bavio sportom kao tinejdžer?
Ne. Počeo sam se baviti CrossFitom kad sam napustio vojsku.
- Počeo si nakon vojske? - Da.
Cilj mi je bio postati slavan CrossFitter.
No imao sam prometnu nesreću.
Tako si ozlijedio gležanj.
Da, slomio sam ga.
Pa sam mislio da više neću moći trenirati.
Ne mogu ga koristiti kao nekad,
ali sam zahvalan da još uvijek mogu trenirati.
Osjećam se kao ambasador ragbija jer tako puno pričam o njemu.
Iako je naša reprezentacija dogurala do Olimpijskih igara,
imao sam nekoliko operacija koljena,
pa sam se morao rano umiroviti.
No ne žalim ni zbog čega jer smo ispisali povijest
kao predstavnici Koreje.
Nakon operacija nikad ne prođe taj neki osjećaj nelagode.
- Da. - I ja sam imao jednu, ramena,
pa se stalno brinem da ću ga opet ozlijediti.
Rame, gležanj i koljeno. A ti?
- Zglob. Ne mogu ga saviti. - Zglob?
Budemo li se morali boriti...
- Tebi ciljam koljeno, a tebi zglob. - Koljeno, zglob i gležanj.
Dobro.
A tebe u gležanj.
Ajme.
U čemu imate najviše samopouzdanja?
- Beom-seok u trčanju. - U trčanju.
- Definitivno. - Da.
Samo ne želim da bude borba.
A ja samo nju i želim.
I ja. Jer smo obojica igrali ragbi.
- Obojica je želite. - Da.
Sva trojica
ste snažni i izdržljivi.
Bilo kako bilo, mislim da neću ni zbog čega žaliti
jer ću znati da sam dao sve od sebe.
Čast mi je. Baš jest.
- Svima nam je. - Da.
Ni ja neću žaliti.
Ja hoću.
- Baš mrzim gubiti. - Aha.
- Došao sam pobijediti. - Ali...
Nisu rekli da će izgubiti.
- Da. - Ali zvučalo je...
Nisam rekao da se predajem.
Zvučalo je kao da se pripremate za poraz.
- Ne, dat ćemo sve od sebe. - Niste tako mislili?
- No i u protivnom je dobro. - Aha.
Ma tako mi je zvučalo.
- Naravno da želimo pobijediti. - Čuj.
„Željeti pobijediti” i „pobijediti” nije isto.
- Do stava je. - Da.
Dajmo sve od sebe do samog kraja.
- Dobro. - Ajmo.
- To! - Možemo mi to.
ČETVORICA NAJBOLJIH
Potraga za najsavršenijom tjelesnom građom,
bez obzira na spol, dob i rasu.
Fitness okršaj.
To je to.
- Finale. - Tko će pobijediti?
Zašto sam nervozan?
Ne mogu vjerovati da sam tu.
Sigurno su jako nervozni.
- Baš. - Da.
Nakon mukotrpnih borbi stotinu natjecatelja,
trenutni preživjeli su
Amotti...
Taj je doslovce preživio pakao.
- Zvijer. - ...Hong Beom-seok...
...Andre Jin...
i Justin Harvey.
Ajmo, Justine.
- Baš je kul. - Izgleda baš kul.
Osoba koja izdrži do kraja,
zadnja tjelesna građa,
osvojit će 300 milijuna vona.
- Ludnica. - Ludilo.
Jedan će pobijediti.
Napeto je kao Olimpijada.
Preostaje samo zadnji zadatak
u potrazi za najsavršenijom građom.
U prošlom nas je zadatku bilo dvadesetero.
No sad smo samo četvorica.
Šansa za pobjedu mi je 25 %.
Budući da sam već dogurao dovde,
želim uzeti sve i spasiti svoju bistu.
Nervozan sam.
Sad kad sam dovde dogurao, titulu želim sve više.
Moram pobijediti.
Morao sam poraziti članove svoga tima.
To mi je dodatan razlog
da dam sve od sebe i pobijedim.
Zadnji će se zadatak...
sastojati
od tri runde.
TRI RUNDE
- ...sastojati od tri runde. - Tri runde?
Nakon svake će biti teže.
Sigurno su jako nervozni
jer ne znaju što ih čeka.
Prva runda zadnjeg zadatka
na kraju kojeg ostaje samo jedna građa tijela...
sad će biti otkrivena.
Što će biti?
Baš me zanima.
- Muka mi je. - Baš sam uzbuđen.
Moramo li visjeti s toga?
Što je to?
- Nešto je palo. - Je li uže?
Ajme, je li uže?
- Što je? - Što je?
Moraju se penjati po užetu?
- Uže? - Valjda se moraju penjati.
- Ali ima ručke. - Ha?
Prva runda zadnjeg zadatka.
Natjecatelji moraju držati uže povezano s njihovom bistom
i izdržati što dulje mogu.
- Izdržati? - Moraju ih držati.
Ludnica.
Natjecatelj koji pusti uže
odmah će biti eliminiran.
Težina biste koju morate držati
iznosi 40 % vaše tjelesne mase.
U prvoj će rundi biti eliminiran jedan.
Runda završava čim taj bude eliminiran.
Preostala trojica idu u sljedeću rundu.
Podlaktice su mi izdržljive.
Kad sam gledao utješnu borbu prve sezone,
činilo mi se da bih je mogao preživjeti.
Ista je to igra,
pa sam vjerovao da mogu preživjeti rundu.
Igra baš za mene. Vjerovao sam u sebe.
Spasit ću svoju bistu po svaku cijenu.
Izdržat ću do kraja.
Bio sam zadovoljan.
Imam sjajan stisak,
pa mislim da ću biti prvi ili drugi.
Došli smo spasiti svoje biste.
I po prvi ih put zaista možemo spašavati vlastitim rukama.
Težinu ću morati nekako izdržati.
Spasit ću svoju dragocjenu bistu po svaku cijenu.
Prva runda zadnjeg zadatka Fitness okršaja
počinje.
No nisu li sva četvorica prilično slična?
- Nijedan nije izrazito velik. - Da.
- Vitki su. - Mišići za napor.
- Beom-seok i Amotti su izdržljivi. - Da.
- Elita. - Prava.
Navijam za Justina i Andrea.
- Aha. - Jer se čine kao autsajderi.
- Moramo navijati za Amottija. - Da.
Mora pobijediti da znamo da smo izgubili od najboljega.
- Da. - U pravu si.
- Navijam za Beom-seoka. - I ja.
- Zar ne? - Da.
- Počinju. - Počinju.
- Baš kul. - Objesili su im biste.
- Koji vrag? - Stvarno su ih objesili.
- Gle. - Ostatci.
Od naših bista?
Puno ih je.
- Naši ostatci. - Da.
Biste gubitnika.
Zadnji zadatak Fitness okršaja.
Počinje prva runda.
Eto.
- Ajde, Andre! - Ajmo!
- Ajde!
- Ajde, Justine. - Ajmo.
Sigurno su nervozni.
Prvo radimo nešto u čemu jako vjerujem u sebe,
pa mi je sjajno započelo.
Svašta sam radio da doguram dovde.
Ako ne mogu spasiti bistu, i trebam ići kući.
Bio sam specijalac
i vatrogasac,
pa se ponosim svojom snagom volje.
I vjerujem da sam po tome u prednosti
u odnosu na ostale.
Vjerujem u sebe.
Znao sam da ću izdržati do kraja, pa se nisam brinuo.
Samo moram vjerovati u sebe.
Imao sam puno samopouzdanja.
Igra počinje.
- Nervozan sam. - Kida živce.
Ajmo!
Justin je skroz nagnut natrag.
JUSTIN HARVEY, 34 KG
U povlačenju sam koristio masu svog tijela
umjesto snage vuče.
Plan mi je bio nagnuti se natrag koliko god mogu.
ANDRE JIN, 100 KG
ANDRE JIN, 40 KG
Smatrao sam da je bolje više koristiti jednu ruku,
da se druga odmara,
pa ih izmjenjivati po potrebi.
AMOTTI, 87 KG
AMOTTI, 34,8 KG
Koristio sam poseban zahvat.
U CrossFitu
se ovako drže bučice.
Ovaj zahvat rasterećuje podlaktice.
Želio sam sačuvati što više
snage podlaktica.
HONG BEOM-SEOK, 76 KG
HONG BEOM-SEOK, 30,4 KG
Budući da sam morao izdržati što duže mogu,
pokušavao sam ne preopterećivati podlaktice.
Zato sam izravnao ruke
i oslanjao se na tjelesnu masu.
Do izdržljivosti je, pa moraju koristiti cijelo tijelo.
Onda vođa našeg tima...
- Moglo bi to ići na ruku Beom-seoku. - Da.
Kaže da mu se podlaktice ne umaraju.
Amotti je baš stabilan.
Samo sam stajao mirno.
Neću joj dopustiti da padne.
Justin je zatvorio oči. Usredotočen je.
Baš je kul.
Ruke mi se znoje.
- I moje. - Stvarno.
- Ajme. - Baš su znojne.
Pitam se koliko je teško.
I ja.
Moraju procijeniti jedan drugoga.
I sigurno će primijetiti da se netko umara.
Htio bih osjetiti koliko je teška.
Zanima me.
Osjećala bih se grozno da tad ispadnem.
Bore se protiv samih sebe.
Ruke mu se znoje.
Morao sam koristiti neočekivano puno snage,
pa sam se počeo umarati.
Je li to Andre?
Izgleda pomalo umorno.
- Izgleda umorno. - Da.
Nismo imali kako znati koliko je vremena prošlo.
Mišići su me počeli boljeti.
O, ne.
Počeo je osjećati.
S vremenom sam počeo osjećati bol u rukama.
Zahvat mi je slabio.
Nisam to očekivao tako brzo.
Ne izgleda lako.
- Amotti izgleda tako opušteno. - Super mu ide.
O, ne. Justin se muči.
- Ne! - Molim te, Justine. Ne puštaj.
Ne, Justine.
- Umoran je. - Justine!
Možeš ti to!
Bilo mi je teško, pa sam zaključio da je njima i teže.
Pogledao sam ih i vidio da se Justin muči.
- Možeš ti to! - Možeš, Justine!
Odjednom sam ih čuo kako bodre Justina.
Tad sam postao još odlučniji
i rekao sam si da moram poraziti samo Justina.
Runda završava odustajanjem samo jednoga.
Samo sam morao izdržati dulje od Justina.
Možeš, Justine!
- Pada. - Ne.
- Izdrži!
- Justine! - Justine!
- Ne, izdrži. - Ne odustaj!
- Ne, Justine! - Molim te.
Stvarno ne želim tako ispasti.
Samo sam si ponavljao da moram poraziti Justina.
Koji vrag?
Stvarno?
Moram preživjeti.
Ne!
- Ne, Justine. - Ne.
- Izdrži još malo! - Ne!
- Justine! - Ne!
- Justine!
- Ne! Molim te! - Izdrži!
Drž' se!
Igra je završena.
- Izdrži! - Ne!
- Ne, Justine! - Dao je sve od sebe.
Gotovo je.
Baš mi ga je žao.
Bio sam razočaran.
Htio sam biti bolji.
Zašto je baš to prva igra?
Justin.
Sigurno je jako uzrujan.
U prvoj rundi zadnjeg zadatka eliminiran je
Justin Harvey.
Bio sam sretan.
No nisam se mogao prepustiti toj sreći
jer je još jedna osoba eliminirana.
Znao sam kako se Justin osjeća,
pa nisam mogao pokazivati sreću.
No bilo mi je drago što sam dogurao do najbolje trojke.
- Svaka čast. - Svaka čast.
- Bio je dobar. - Bravo.
- Svaka čast.
Baš šteta.
Baš sam htio pobijediti.
Napredovanjem...
sam počeo vjerovati da i mogu.
Ispasti ovako blizu kraja
boli još više.
Preostalim natjecateljima...
Sretno vam.
Najbolja ste trojka.
Toliko ste sjajni.
Neka najbolji pobijedi.
Bio si super.
- Bravo! - Bravo!
Eliminirani natjecatelj može napustiti arenu.
Justine, bio si sjajan.
Bio si super.
- Super. - Sigurno pati.
Kakva šteta.
Sretno, momci!
- Sretno. - Hvala ti.
Opaka je ovo emisija.
Baš je teško i naporno.
No zato je i bilo toliko zabavno.
Nisam zadovoljan četvrtim mjestom,
no jako sam zahvalan na iskustvu.
Ali i 4. i 100. su gubitnici,
pa sam pomalo razočaran.
No dogurao sam daleko,
pa sve u svemu nije loše.
Prvu su rundu zadnjeg zadatka preživjeli...
Amotti, Hong Beom-seok i Andre Jin.
Bravo, Amotti!
Ajmo, Amotti!
- Beom-seoku super ide. Ajmo! - To!
Baš napeto.
Andre je preživio.
- Bio je super. - Preživio je.
Ali
moraš imati i sreće.
- Da. - Stvarno ovisi o igri.
Počinje druga runda zadnjeg zadatka.
- Odmah? - Odmah?
Odmah?
Što bi moglo biti sljedeće?
Mjerili su im visinu dok sjede.
- Jesu? - Da.
I dok stoje i dok sjede.
- Aha. - Što bi moglo biti?
Više ne želim ni pogađati.
Uvijek pogriješim, pa nema smisla.
- Nadam se nečemu zapanjujućem. - Da.
- Nečemu ludom. - Nečemu skroz neočekivanom.
Fitness okršaj.
Natjecatelji, molim vas, uđite u arenu.
Što je to?
Čim sam ugledao arenu, pomislio sam: „Ludnica.
Stvarno pomiču granice.”
- Ha? - Ha?
- Što je to? - Što je to?
- Ogromno je. - Masivno je.
Možda moraju vući.
- Ili pridržavati. - Možda čučnjevi?
- Koji vrag? - Ludnica.
Nisam znao što moramo raditi.
Moramo li dizati?
Nešto poput kolica.
I pokretna traka.
Pitao sam se čemu ona.
Nisam mogao ni zamisliti što nas čeka.
Druga runda zadnjeg zadatka Fitness okršaja.
Igra je...
beskonačni čučnjevi.
...beskonačni čučnjevi.
- Ludnica. - Ludilo!
Ludo.
- Beskonačni čučnjevi? - Ma nemoguće.
Bit će tako teško.
Strah me i čuti.
Čučnjevi? Ludnica.
Samo je ime bilo tako okrutno.
„Beskonačni čučnjevi.”
Osjetio sam pritisak čim sam čuo riječ „beskonačni”.
Takve me riječi plaše.
- Zato su im mjerili visinu. - Da, zato.
- Pošteno. - Pošteno.
- Da im odgovara. - Mora im odgovarati.
Po zvižduku ćete početi
izvoditi čučnjeve.
Težina će se postupno povećavati.
Nešto je na vrhu.
- Kao da je nekakav spremnik. - Da.
Onaj koji ne uspije pratiti tempo zvižduka
ili ne uspije podnijeti težinu odmah će biti eliminiran.
Beskonačni će se čučnjevi izvoditi dok jedan ne bude eliminiran.
Ma pakao.
Otkud im ta ideja?
Ludnica.
Vjeruje li ijedan da može?
I ova je baš za mene.
To stalno radim.
Volim serije od puno čučnjeva.
Čim sam čuo „beskonačni”, znao sam da je to baš igra za mene.
Nema šanse da budem zadnji.
I prije početka sam znao da ću biti super.
Mislim da će Amotti biti dobar.
Ide mu na ruku. U CrossFitu ima puno ponavljanja.
Definitivno mu ide na ruku.
Da dižu teške utege, išlo bi na ruku Andreu.
No igrao je ragbi, pa ima jake noge.
Oni možda češće rade puno čučnjeva,
no ipak sam jači od njih.
Veći sam i teži,
pa mislim da imam šansu ako se težina bude brzo povećavala.
Vođa Hong izgleda samouvjereno.
- Izdržljiv je. - Da, jest.
Eto neizbježnog trenutka.
Zapravo ne radim čučnjeve s opterećenjem.
Nadao sam se da ih neće biti,
ali eto ih.
Bio sam zabrinut.
Bio sam u gabuli.
Prije borbe svaki će nam natjecatelj reći nešto.
Počinjemo s Amottijem.
Čučnjevi su mi život,
pa vjerujem da mogu.
Dat ću sve od sebe i proći dalje.
To!
- To, Amotti! - To, Amotti!
Možeš ti to!
Igra baš za njega.
Kao i dosad,
davat ću sve od sebe da prođem dalje,
kako ne bih ni zbog čega žalio.
- Super. - Možeš ti to!
- Ajmo! - To, Beom-seok!
Možeš ti to.
Neće biti lako.
Izuzetno će boljeti.
Ali ja se hranim bolom, pa ću proći dalje.
- Ajmo, Andre! - Možeš ti to!
Drugu će rundu zadnjeg zadatka
preživjeti samo dva natjecatelja.
- Pripremaju li se? - Počinje.
Ajmo.
Beskonačni čučnjevi počinju.
Počinje. To! Ajmo!
- Ajmo! - Sretno!
ZADNJI ZADATAK, DRUGA RUNDA
Dodajemo težinu.
Odmah?
- Ha? - Ha?
Nešto silazi.
- Kamenje? - Čini se da jest.
- Kamenje? - Ugljen.
- Ugljen? - Mislim da jest.
Ma šalite se.
Stvarno je ugljen.
Nisam očekivao pravi ugljen.
Nisam mogao vjerovati.
Kao scena iz nekog filma.
Producenti su luđaci.
Nadmašili su same sebe.
- Ma nemoguće. - Baš impresivno.
Šalite se?
Naježio sam se.
Prolaze me trnci.
Impresivno.
- Puno ga je. - Ne prestaje.
Bit će tako teško.
Hoće li ikad stati?
Ugljen je samo dolazio.
Nije mu bilo kraja.
Preklinjao sam da prestane,
no samo je dolazio.
Pitao sam koliko će biti teško.
Bilo je teško procijeniti.
1. SERIJA: 100 KG
Nemam pojma tko će ispasti.
Teško je predvidjeti.
Radit ću što i inače radim.
Bit će to mačji kašalj.
Skeptičan sam jer čučnjeve ne radim često,
pa ni sam ne znam koliko ih mogu izvesti.
Bilo kako bilo, neću se predati čak ni ako mi noge otkažu.
Prebrodit ću pritisak, eliminirati još jednoga
i doći do finala.
Podignite teret i pripremite se u uspravnom položaju.
Po zvižduku morate čučnuti.
- Sretno! - Sretno!
- Ajmo!
Eto ih.
Brzo ide. Baš i nema predaha.
Težina je zasad prihvatljiva.
Sigurno je izvedivo.
Kad sam počeo, pomislio sam da nije loše.
Bio sam baš zabrinut, no kad smo počeli,
činilo mi se da ih mogu izvesti puno.
Pomislio sam da imam šansu.
Bilo mi je lako,
pa sam pomislio da je njima i lakše.
Bilo je prelako.
Kao moje uobičajeno zagrijavanje.
Prvu sam seriju izvodio kao da je zagrijavanje.
Zasad su izjednačeni.
Svi izgledaju opušteno.
Deset.
Više od deset po seriji?
Je li 20?
Baš puno.
Pitao sam se koliko ćemo ih morati izvesti.
Nisu nam rekli koliko će ih biti,
pa sam postajao nervozan.
Stalno sam razmišljao o tome koliko će ih biti.
- Devetnaest. - Devetnaest.
- Dvadeset. - Dvadeset.
- Hoće im sad otežati?
- Nastavljaju? - Dišite.
- Rade ih još. - Stvarno?
- Ne staju. - Koliko ih moraju izvesti?
Stvarno beskonačno.
Svi su sjajni.
Andre kaska.
Da.
- Jer je visok? - Da.
Raspon pokreta mu je veći.
Iskreno, obojica su sitni.
Obojica su niski, pa im to ide na ruku.
Niži ljudi imaju manji raspon pokreta,
pa se lakše brzo usprave.
Brinulo me hoću li moći pratiti tempo.
No prva je serija ipak bila izvediva.
- Trideset. - Trideset.
- Povećavamo težinu. - Eto, 30.
- Nakon 30. - Molim vas, pričekajte sa strane.
- Odmaknu se. - Mogu predahnuti.
Ima smisla. Dobro!
- Već su izveli 30? - Dobro.
- To. - Bedra im sigurno gore.
Ja jedva izvedem 20 bez tereta.
Da, nije lako.
I bez tereta je dovoljno teško.
Mora se priznati, dobro je osmišljeno.
- Zvuk je grozan. - Poslušajte.
Zvuči baš brutalno.
Strašan zvuk kad padaju.
Padalo je još ugljena, pa sam postao nervozan.
Činilo sa da ga pada jednako kao maloprije.
Pitao sam se koliko će biti teško
i hoću li ga opet moći podići.
Zaključio sam da postaje jako teško.
Vjerojatno je više od 100 kila.
I ja mislim.
Da, vjerojatno malo više od 100.
Postaje teško.
Moglo bi dovesti do preokreta.
- Da. - Hoće.
Bit će drugačije ako je puno teže.
2. SERIJA: 150 KG
Podignite teret i pripremite se u uspravnom položaju.
Nisu baš stigli predahnuti.
- Odmah nastavljaju. - Tako brzo.
Već su ih izveli 30, pa će biti još teže.
Vjerojatno su već umorni.
Po izrazima lica ćemo vidjeti koliko je teško.
Ajmo.
Izgleda jako teško.
- Sigurno jest. - Nisu se onoliko lako uspravili.
Još nije bilo preteško,
pa sam ih očekivao izvesti lako.
Bilo je O. K.
Činilo mi se da ću moći preživjeti drugu seriju.
Zasad nije loše.
Navikao sam na čučnjeve sa 100 kila,
pa sam vjerovao da mogu izvesti drugu seriju.
Po zvižduku morate čučnuti.
- Možete vi to! - Sretno!
- Ajmo! To! - Ajmo!
- Jedan. - Dobar tempo.
Još je izvedivo.
Dobri su.
Umara me i samo ih gledati.
- Baš je brz. - Gle Beom-seoka.
Rastura.
Beom-seok baš brzo čučne.
- Zar ne? - Tako je bolje.
Pregledao sam strukturu
i shvatio da si mogu olakšati.
Morali smo čučnuti dovoljno da dodirnemo šipke.
Shvatio sam da se za spuštanja ne moram naprezati.
Spuštao sam se opuštenog tijela i naprezao samo za dizanja.
To mi je bila strategija.
Ne treba se opirati. Bolje je pasti.
Činilo se da mi strategija pali,
pa sam postajao samouvjereniji.
Nevjerojatan je.
Amotti izgleda skroz opušteno.
Super mu ide.
Baš je stabilan.
Što dulje sam pokušavao izbjeći pokazati
kako mi je.
Htio sam licem ne otkrivati ništa, da požele odustati.
I stav mu je savršen.
Čini se da se Andre muči.
- Muči se. Izgleda umorno. - Ne, Andre.
Počeo sam osjećati bol u donjem dijelu leđa,
pa sam prestao brojati čučnjeve.
Bio sam usredotočeniji na leđa.
Za čučnjeva počnu boljeti leđa.
Da, istina.
Borio sam se protiv samoga sebe.
Nisam se obazirao na druge. Htio sam poraziti samo samoga sebe.
Natjecao sam se protiv Andrea Jina.
Borba protiv sebe.
- Tako puno. Sigurno je teško. - Zaista.
Teže je, pa zar neće biti manje ponavljanja?
- Vjerojatno 20. - Mislim da je ovaj put 20.
Izdrži, Andre.
Devetnaest.
- Dvadeset. - Dvadeset.
Pa 21.
Opet 30?
Još 30.
- Stvarno beskonačno. - Ludnica.
Sigurno je grozno.
Nevjerojatni su.
Žao mi je Andrea.
Super ti ide, Andre.
Ustraje.
Ma koliko god im dobro išli čučnjevi
i koliko god bili izdržljivi,
ako je teško meni, sigurno je i njima.
Bilo je malo teže nego što sam očekivao.
Počeo sam se malo koprcati.
Mišići su mi gorjeli.
Mišići su mi postajali sve umorniji.
Nakon svakog čučnja protresao bih noge.
Budući da nemam baš iskustva,
nisam htio da se ukoče,
pa bih ih protresao nakon svakog čučnja.
Bilo je neočekivano teže.
- Zadnji? - Još malo.
- Aha, 29. Zadnji. - Još samo jedan.
Zadnji.
- Trideset. To! - To!
- Ma nemoguće! - Ludnica!
Rade ih još?
- Više od 30? - Suludo.
Zar ne bi trebali manje jer je teže?
- Ludnica. - Skroz neočekivano.
Mora da se šale.
Izbrojio sam 30,
no zvižduci su nastavljali.
Isprva sam pomislio da sam pogriješio.
No dodali su još deset ponavljanja.
Odustao sam od brojenja kad sam shvatio da ih je više od 30.
- Vjerojatno ostaju bez daha. - Da.
Baš okrutno.
Rekao sam si da mi ide super i da uskoro završava.
Počeo sam osjećati bol u nogama.
Mislim da nisam sumnjao mogu li.
Znao sam da jednostavno moram nastaviti.
Povećavamo težinu.
Izveli su 40.
Ludnica.
Već su izveli 70 čučnjeva s opterećenjem.
Čim sam spustio teret,
zapitao sam se što mi je nogama.
Leđa su me boljela za igre,
a noge su me počele boljeti nakon.
Luđaci.
Kako je to moguće?
Naježio sam se.
Sva trojica su zvijeri.
Stvarno jesu.
- Eto ga. - Opet pada.
Sigurno je grozno čuti.
- Baš ga je puno. - Stvarno.
- Nema mu kraja. - Baš puno.
Poželio sam da u moj upadne manje.
Eto, o tome sam razmišljao.
Stani.
Molim te.
Brinulo me to što sam na rubu snage,
a težina se povećavala.
Mislim da će netko ispasti u ovoj seriji.
3. SERIJA: 200 KG
Podignite teret
i pripremite se u uspravnom položaju.
Baš nemilosrdno.
- Sad je do snage volje. - Usta su mi se osušila od nervoze.
Dobro. To! Ajmo.
- Možete vi to! - Ajmo!
- Možete! - Možete!
- Dva, tri. - Ajmo!
To, Amotti!
Ajmo, Amotti!
- Možeš, Beom-seok! - Ajmo, Beom-seok!
Ajmo, Andre!
Jebemu, baš je teško.
Po zvižduku morate čučnuti.
- Eto njih opet. - Ha?
Luđaci.
Izgleda jako teško.
Sranje.
O, ne. Sigurno je teško.
Nije dobro.
Već sam prešao svoje granice. Borio sam se protiv samoga sebe.
Izazov Andre. Prihvatio sam nov izazov.
Morao sam izdržati.
Samo sam htio preživjeti tu seriju.
Sigurno je teško.
Amottiju se mijenja izraz lica.
Noge su mi se prenaprezale.
Tad je bilo do snage volje.
Ponavljao sam si da ja to mogu.
Bilo je nezamislivo puno teže.
Noge su mi bile umornije nego za druge serije,
pa sam bio pomalo nervozan.
Izgleda tako teško.
- Andre usporava. - O, ne.
Sranje.
Andre, izdrži!
Možeš ti to!
Ajde, Andre.
- Ajmo! - Više ne može.
Teško je.
Za te sam serije
pomislio: „Tijelo mi se možda preda, ali um neće.”
Izgleda tako teško.
Boli me.
Jesu li ta dvojica uopće ljudi?
- Beom-seok i Amotti su luđaci. - Amotti izgleda tako opušteno.
Postajalo je sve teže.
Definitivno je bilo teže od prve serije.
Bilo je teško, no predosjećao sam da će ispasti Andre Jin,
pa sam davao sve od sebe.
Andre je usporio,
ali nije stao.
Što duže izdrži,
mojim će nogama biti sve teže.
Tako sam razmišljao.
Sportaši, a posebno ragbijaši,
ne staju usred igre.
Samo sam se podsjećao na to.
Iako je bilo teško,
htio sam bar završiti seriju.
Nema predaje.
Ajde, Andre. Kaska.
Možeš ti to!
Završit će u iduća tri.
- Ajmo, Andre! - Nastavi.
Ajmo!
Kao da i ja ostajem bez daha.
Još samo malo.
Ustani, Andre!
Andre!
Još samo malo!
Izdrži.
- Još malo. Dobro. - Ne odustaje.
Čista snaga volje.
- Sve je u glavi. - Baš.
Andre je sjajan.
Gle Amottijeve oči.
Gle mu oči.
Nevjerojatno je jak.
Toj dvojici nema premca.
Ne znaju što znači gubiti.
- Guraj, Andre! - Guraj.
Ajmo, Andre. Hajde.
Dogurao je do granice.
Svi rasturaju.
Svi su umorni.
Moram dati sve od sebe.
Nema predaje. Nikako.
Povećavamo težinu.
4. POVEĆANJE TEŽINE
- Uspjeli su. - Dobro je.
- Izdržali su. - Luđaci.
Nije odustao.
Andre stvarno ustraje.
Uspio sam. Dao sam sve od sebe.
Okupan je znojem.
Dao sam baš sve od sebe.
Teško ustaje.
Nevjerojatan je.
Svi su sjajni.
- Mislio sam da će dosad završiti. - Znam.
Sad ih gura samo inat.
Amottijev se pogled promijenio.
Naravno. Izgara.
Pokušavao sam se uvjeriti da nije teško,
ali bilo je.
Bilo je teško.
Izdržao sam misleći da je zadnja serija.
Možemo mi to.
Tad sam se morao osloniti na snagu volje.
Još ugljena?
Dosta!
- Sve ga je više. - Kakva prepreka.
Odlučujući trenutak.
Činit će im se kao da je 300 kila.
Da, jer već dugo izvode čučnjeve.
Tako nekako će im biti.
4. SERIJA: 250 KG
Noge su mu napete.
Predahom će mu vjerojatno biti i gore.
- Izmorit će ih. - Da.
Mrtvi su umorni.
Čine me nervoznom.
Nezamislivo je teško.
Gle ta tijela.
Neviđena su.
Tijela su im divna.
Svaka im čast.
Podignite teret i pripremite se u uspravnom položaju.
Eto ih opet.
Mislim da neće moći ustati.
Opet ih izvode.
Suludo.
Dobar osjećaj. Danas je moj sretni dan.
Osjećao sam se sjajno.
Bilo je zabavno.
Kad sam ga podigao,
učinilo mi se da ću moći odraditi tu seriju.
Laknulo mi je.
Mora da je jako teško.
Ustani, Andre!
Ne može ga podići.
Ustani, Andre!
Sranje.
Ustani, Andre!
- Andre! - Možeš ti to!
- Ne može ustati. - O, ne.
Oni su ustali, no ja nisam mogao.
Moraš ustati!
- Možeš! - Možeš!
- Ustani! - Guraj!
Guraj!
Htio sam izvesti bar još jedan.
Nema predaje.
Ajde, Andre.
Ajmo.
Noge su mi mrtve.
Mislim da ne može.
Jebemu.
Spustite teret.
Gotovo je.
Jebemu.
Čestitam.
Noge mi više ne mogu.
Igra je završena.
Bedra mi ne mogu više izdržati.
Dobra igra.
Bilo je gotovo.
Sve mi je otkazalo.
Bilo je gotovo i bio sam razočaran i posramljen.
Adrenalin je fascinantan.
Kad navali, ne osjećaš ništa.
No čim sam to spustio i predahnuo,
počeo sam osjećati bol.
Gotov sam.
To je sve od mene.
Jako poštujem Beom-seoka i Amottija.
Obojica su luđaci.
Fitness-fanatici.
Borio sam se protiv jačih.
Fer situacija, igra, misija,
kako god to želite nazvati. I izgubio sam.
Ako već moram od nekoga, neka su to oni.
- Gotovo je. - Gotovo je.
Bili su sjajni.
Zadnja dvojica.
- Amotti i Hong Beom-seok. - Super.
Dobro su to izveli.
Luđaci.
- Oružja su. - Ljudska oružja.
Druga runda zadnjeg zadatka je završena.
U drugoj rundi zadnjeg zadatka
eliminiran je Andre Jin.
- Bravo, Andre. - Svaka čast.
Bio je sjajan.
Dogurao sam se do granica
i mislim da dalje ne mogu.
Čestitam obojici.
Bila mi je čast.
Konačno je vrijeme da odem.
Bio si super.
Moje dragocjeno tijelo.
Hvala, Andre Jine.
To je to, ali ni zbog čega ne žalim.
Bio mi je to nov izazov.
Test dokle mogu dogurati
kad postane teško.
Testirao sam vlastite granice.
Ponosan sam na sebe i zadovoljan sam trećim mjestom.
Dao sam sve od sebe
i natjecao se s divnim ljudima.
Fitness okršaj, sjajno.
Andre Jine, molim te, napusti arenu.
Fitness okršaj.
Natjecatelji koji su preživjeli mukotrpne borbe
samo zahvaljujući svojim tijelima su
Amotti...
i Hong Beom-seok.
Preostaju samo dva natjecatelja.
Zadnja dvojica.
To je stvarno to.
Dao sam baš sve od sebe i dogurao dovde.
Preostaje još samo mjesto
za pobjednika.
I ja ću ga zauzeti.
Budući da sam se namučio da doguram dovde,
neću biti jedan od 99.
Pobijedit ću po svaku cijenu
i postat ću broj jedan.
Super.
Fitness okršaj.
Zadnji zadatak potrage za najsavršenijom građom.
Počinje zadnja runda.
- To! - Super! Ajmo!
- Ajmo, Amotti! - Sretno!
Možete vi to!
- Što je to? - Ha?
- Krletka. - Je li to čelik?
Što se događa?
Fitness okršaj.
Natjecatelji, molim vas, uđite u arenu.
To. Ajmo!
- Ajmo! - To, zadnja runda!
- Zadnja runda. - Sretno.
Sigurno su nervozni.
Natjecanje završava.
Zadnji zadatak Fitness okršaja.
Zadnja igra odlučuje konačnog pobjednika.
Igra je...
Što je?
...guranje šipke.
Što je rekao da guraju?
- Šipku. - Šipku.
Natjecatelji će se boriti s krajeva
ogromne šipke.
Gurat će je istovremeno,
a onaj koji prvi sruši stup
pobjeđuje.
Tražimo najboljeg u tri runde.
Natjecatelj
koji prvi dođe do dvije pobjede je konačni pobjednik.
Tri runde?
- Ne mogu predvidjeti. - Pitam se tko će.
Zaključio sam da je teži u prednosti.
Malo sam teži od Beom-seoka,
pa sam očekivao malu prednost
i moguću pobjedu.
Vidjet ćemo što će biti.
To što je teži ne znači da je jači.
Dokle god me ne odgurne u jednom naletu,
mogu dugo izdržati.
Izdržljiv sam,
pa vjerujem da imam šansu.
Zadnja dva natjecatelja Fitness okršaja.
Jednom sam već bio eliminiran,
pa je sad vrijeme da budeš ti.
Baš grubo.
Bit ću konačni pobjednik.
To, Amotti.
- Ajmo, Amotti! - Možeš ti to!
Ajmo!
Nakon sudjelovanja u prvoj sezoni
čekao sam godinu dana da opet stanem ovdje.
- Naš kapetan. - Naježio sam se.
Neću opet biti eliminiran.
Bit ću konačni pobjednik.
- Svaka čast! Baš si kul. - Super.
Ima priču.
Hej.
- Nervozna sam. - Guši me.
- Sretno. - Sretno.
Ne mogu predvidjeti.
To je stvarno to.
Ajmo!
Ajde, Amotti!
- Ajmo, vođo Hong! - Ajmo, Beom-seok!
Ajmo!
- Gle im tijela. - Nevjerojatna su.
Zadnja runda zadnjeg zadatka Fitness okršaja
kojom dobivamo konačnog pobjednika.
Mislim da je Amotti u blagoj prednosti.
Iskreno, Beom-seok je sad autsajder.
Baš nemam pojma kako će završiti.
Počinje prva borba.
Počinju.
Ovo je neviđeno.
To!
Gurajte!
Izdržite!
Možete vi to!
To, Beom-seok!
Možeš ti to!
- Ajmo, Amotti! - To, Amotti!
Baš je napeto.
Izjednačeni su.
Obojica imaju sjajnu kardiorespiratornu izdržljivost.
Podjednaki su.
Isprva smo gurali jednako jako.
Koristio sam 100 % snage,
no šipka se nije micala.
Shvatio sam da nije lako.
Gurao sam koliko sam mogao,
no činilo se kao da guram šipku zabijenu u zemlju.
Gubio sam optimizam.
Stvarno su izjednačeni.
Imaju istu količinu snage.
Baš istu.
Ajmo, Amotti!
Amotti!
Ne!
Amotti! Ne!
To je to!
- Još malo, Beom-seok! - Izdrži!
- Znao sam! - Nastavi!
- Gle Beom-seoka. - Ajme.
- Luđak. - Lud je.
Bio je jak, što sam i očekivao.
Borbe protiv njega sam se najviše pribojavao.
Bio je jak. Očekivano težak protivnik.
Odlučio sam se opirati.
Nisam mogao naprijed,
no nisam si dao ni natrag.
Morao sam samo izdržati.
- Dogurao ga je do osam na satu. - Da.
Mora ga do šest.
Mora samo još malo pogurati.
No više se ne miče.
Ne miče se.
Na podu su uporišta
s kojih se mogu odgurati.
Ondje je bilo uporište.
Bili smo podjednako jaki,
no Amotti je stajao na njemu,
pa se nije micala koliko god ja gurao.
Da nam je pod nogama bio samo pijesak,
mislim da bih mogao nastaviti gurati.
To me je baš naživciralo.
Baš frustrirajuće.
Zar ne?
Trebaju brz nalet snage.
Završava čim se jedan imalo opusti.
Važno je gledati protivnika.
Tako možeš gurnuti kad ugledaš priliku.
Amotti ga gleda.
Gleda ga kako bi ulovio pravi trenutak.
Znao sam da će jednom ostati bez snage,
pa sam planirao gurnuti kad se premjesti.
Razmišljao sam i pustiti, da se posklizne,
pa onda gurnuti.
Čekao sam pravi trenutak.
Cijelo sam ga vrijeme
držao na oku.
- Sve je u tajmingu. - Moraju uloviti pravi trenutak.
Gle Amottijev pogled.
Spreman je gurnuti kad se ovaj umori.
Kao predator koji lovi plijen.
- Gura. - Odupiri se!
- Beom-seok! - Ne!
- Ne, Beom-seok! - Ajde!
- Ajmo, Amotti! - Guraj, Amotti!
Moraš izdržati, Beom-seok!
Nastavi gurati.
- Guraj! - Guraj!
To, Amotti!
- Ne. - Ne daj da te odgura, Beom-seok!
Spusti tijelo!
Naruši mu ravnotežu!
Ajde, Amotti!
- To, Amotti! - Ajmo, Amotti!
Nastavi!
Ajde! Nastavi!
- Odupro se? - Nema kraja.
Potrajat će.
Koliko je prošlo?
Čini mi se da više od deset minuta.
- Deset? - Sigurno više.
- Borba izdržljivosti, a ne snage. - Tako je.
Je li Amotti uopće umoran?
Smiješi se.
Smiješe se jedan drugomu.
Uživaju.
- Da. - Uživaju.
Bilo je toliko iscrpljujuće
da me je počelo nasmijavati.
Šokirao me zastoj.
Pitao sam se koliko još moram izdržati
i to me je nasmijalo.
- Čovječe. Nema kraja. - Teško je!
Teško je!
Možete vi to!
- Ajmo! - Super.
Beom-seok malo-pomalo gura.
Tako je! Gurni još samo malo!
Ne!
Ajde, Amotti!
To, Amotti!
- Guraj! - Guraj!
Ne miče se.
Nimalo.
Kakva napeta igra.
Baš je bilo teško.
Najteža od svih igara.
Znao sam da ni on ni ja nećemo odustati,
pa se činilo da nema kraja.
Prošlo je 20 minuta.
Kako su tako dugo izdržali?
Suludo.
Tri runde?
Trebala bi biti samo jedna.
Sigurno su mrtvi umorni.
Stvarno.
Nikad ih nisam vidio toliko umorne.
Amotti se više ne smiješi.
Vjerojatno su iscrpljeni.
Ne mogu ni zamisliti koliko im je teško. Stalno guraju punom snagom.
Ne miče se.
- Što ako potraje sat vremena? - Mogu zamisliti.
Mora da su mrtvi umorni.
Vidi se koliko se troše.
Gle mu znoj.
Okupan je znojem.
Možda se samo naslanjaju jer su umorni.
Mora napasti.
Čekaju pravi trenutak.
- Ajmo! - Ajmo!
Ajmo!
- Beom-seok! - Vođo Hong!
Gurni još malo!
Iskoristio je priliku.
Ulovio je pravi trenutak.
Samo sam čekao pravi trenutak.
Amotti je samo gurao,
pa sam se ja opustio i trpio.
Pogurao sam kad mi se otvorila prilika.
Gurnuo sam svom snagom.
- Skupljao je snagu. - Da.
Blizu si, Beom-seok!
- Ajmo! - Blizu si!
Tako je blizu.
Pričekat će i još jednom gurnuti.
Gurni još malo, Beom-seok.
Gura.
- Tako je. Nastavi! - Ajmo!
- Guraj! - Ne daj mu!
Blizu si.
Amotti, moraš napasti!
Opet se ne miče.
Još samo jedno guranje.
Guraj!
- Beom-seok! - Nastavi!
- Beom-seok! - Blizu je.
Pogurnuo je kad je ugledao priliku.
Dao sam sve od sebe da se oduprem.
No polako me je odgurivao,
pa sam bio uzrujan.
- Guraj, Amotti! - Bočno! Koristi rame!
Gura!
Ne smije mu to dopustiti.
- Ajde. - To!
- Nastavi! - Beom-seok!
Izdrži, Amotti!
- Tako je blizu! - Samo što nije!
Ne!
Guraj, Amotti!
Izdrži!
- Još samo malo! - Blizu si!
- Ajde, Amotti! - Ne!
Tako si blizu!
To!
Ludnica.
Kako iscrpljujuće.
Prokleto teško.
- Naježio sam se. - Nije lako.
To!
Neviđena snaga.
- Sjajna igra. - Beom-seok je luđak.
Ovo ubija.
Nije lako.
Bilo je glasno.
Taj me je zvuk...
baš neočekivano potresao.
Kao da mi tone srce.
Bilo bi lijepo da sam ga ja mogao uzrokovati.
Baš me je uznemirio.
No htio sam dati sve od sebe.
Nije bilo gotovo.
Još imam nade.
Bilo ga je sjajno čuti.
Bio sam mu tako blizu.
Bio mi je pred očima,
no trebalo je tako puno da savladam tu malu udaljenost.
U tom sam trenutku baš dao sve od sebe.
Postao sam samopouzdaniji kad sam shvatio da ga mogu poraziti
po pitanju snage.
Pobjednik prve borbe je Hong Beom-seok.
Hong Beom-seok!
- Sjajan si! - Beom-seok!
- Spektakl. - Luđak.
To mu sigurno daje vjetar u leđa.
- Beom-seok je zvijer. - Luđak.
Naježilo mi se cijelo tijelo.
- Prolaze me trnci. - Ludnica.
Kakva šteta.
- Kako da opet zaigraju? - Nije samo do snage.
- Amotti je sad pod pritiskom. - Da.
- Ne smije izgubiti. - Trajalo je više od 20 minuta.
Neće biti lako.
Osvoji li Amotti drugu, bit će to još jedan šokantan preokret.
Morat će opet igrati.
Bilo bi ludo.
Osvoji li Beom-seok iduću, lova je njegova.
- Da. - Njegova je.
Pri kraju smo.
Počinje druga borba.
Natjecatelji, pripremite se.
Dobro, ajmo!
- Možete vi to! - Ajmo, Beom-seok!
Po zvižduku
počinje druga borba.
Pobijedio sam nakon duge borbe,
pa je bilo jasno tko je jači.
Morao sam pobijediti samo još jednom.
Ponos mi ne dozvoljava da opet izgubim.
Pobijedit ću i odvest ću nas u treću borbu.
Nervozna sam.
Ovo me izluđuje.
- Zamijenili su mjesta. - Jesu.
Zamijenili su se.
Hoće li ova biti zadnja?
- Počinje. - Ajmo.
- Beom-seok opet gura. - Opet mu ide.
Navaljuje.
Planiram od početka gurati jako.
Neće biti treće borbe.
- Nije dobro. - Ne smije dizati nogu.
Opet to radi. Eto. Ukopaj se.
Da. Ukopaj se.
Manje nisam ni očekivao.
Bio je tako jak.
No znao sam da ću jako žaliti
ne dam li sve od sebe,
pa mi je cilj bio izdržati što duže.
Ide mic po mic.
- Miče se. - Koristi rame.
- Super. - Koristi rame.
- Super! - Koji vrag?
Potrajat će.
Beom-seok opet gura.
Ajde, Beom-seok!
Guraj!
Stalno gura prsima.
Koristi rame!
- Tako je! - Eto!
- Koristi rame! - To, Amotti!
Čuo sam da netko viče: „Koristi rame!”
Pa sam počeo gurati ramenom.
Nije zahtijevalo neku posebnu strategiju.
Čista borba snagom,
pa sam smatrao da sam u prednosti.
Ne.
- Ne. - Ne diži nogu.
Ovo me izluđuje.
Koriste više snage nego na početku prve borbe.
- Beom-seok opet vodi. - To. Guraj, Beom-seok.
- Guraj, Beom-seok! - Gura.
Samo guraj.
Ajde, Beom-seok.
Amotti ide na sve ili ništa.
Gotov je ako izgubi.
- Očajava. - Kraj je.
Bilo mi je kao u prvoj borbi.
Šipka se nije micala.
Ali znao sam da će u jednom trenutku oslabjeti,
pa sam izdržavao.
Mislim da će pobijediti Beom-seok.
Svaki ima svoj pristup.
Ne miče se?
- Počinje gurati. - Gura.
- Počinje gurati. - To!
- Korak po korak! - Dobro je.
Izjednačeni su.
Guraj, Amotti!
E, u tim trenucima treba navaliti.
Dobro se obranio.
- Dobro je. - Tako je, mic po mic!
Amotti...
ovaj put napada.
Sigurno očajava.
Isprobao sam različite položaje,
no nisam bio siguran koji je najbolji.
Bio je tako čvrst.
Zapitao sam se je li uopće umoran.
Kako je tako dobro trpio?
Baš je stabilan.
- Gle Beom-seoka. - Sjedinio se sa šipkom.
Postao je šipka.
- Poput stupa je. - Ruka mu pomaže nozi.
- Poput stupa je. - Koristi rame i ruku.
Da. Rukom stabilizira nogu.
Nevjerojatan je.
Bilo je nedvojbeno teško,
no znao sam da je i Amottiju.
Nije bilo dovoljno da me onesvijesti.
Ne bude li iznenađenja, vjerojatno mogu pobijediti.
Sigurno je iscrpljujuće. Odmaraju se.
Beom-seok je opasan.
- Superčovjek. - Poput kamena je.
Gle mu oči.
Gura.
Pomislio sam da ću opet izgubiti.
Nasloniš li tijelo na šipku, možeš osjetiti da se protivnik opustio.
Odlučio sam ciljati taj trenutak.
- Ide Amottiju u korist. - Mislim da je u prednosti.
Ali Beom-seoku je ostalo više snage.
- Da. - Ne izgleda preumorno.
- Nakrivila se. - Gle ih.
To će otežati Beom-seoku.
Mora je spustiti.
- Ne. - Mora je spustiti.
- Guraj! - Gubi ravnotežu!
- Amotti! - Ajde!
Ajmo, Amotti!
- Gura! - Tresi je gore-dolje!
Izdrži!
- Izdrži, Beom-seok! - Spusti je!
- Izdrži!
Prvo je spusti!
Dobro je. Možeš ti to! Super!
Morao sam gurati,
pa mi je odgovaralo da sam što niže.
No nakrivila se i izdizao sam se,
pa me je to uznemirilo.
Stopala su mi se čvrsto držala za tlo.
Morao sam gurnuti u pravom trenutku
da se pomakne.
I taj je trenutak došao.
- Gura. - Amotti navaljuje.
Gura mic po mic.
Gura!
- Guraj! - To!
Gura mic po mic.
Guraj!
- Guraj! - To!
- Ajmo! - Ajde!
Ajmo, Amotti!
Guraj!
Eto!
Ha?
Eto!
Nevjerojatno.
Ludnica.
- Ludnica. - Ludilo.
Amotti je luđak.
Zadnja je runda tako žestoka.
Bravo, Amotti!
Servirao je preokret. Sad je sve moguće.
- U samo pet minuta. - Znam.
- Naježio sam se. - Uspio je u pet minuta.
- Sad je sve moguće. - Stvarno.
Beom-seok je odjednom izgubio ravnotežu.
Druga borba je završena.
Pobjednik druge borbe...
- ...je Amotti. - Kako iscrpljujuće!
- Bravo, Amotti! - Svaka čast, Amotti!
- To je to! - Osvoji 300 milja!
Ajmo, Amotti!
Ovo me ubija!
Zasjala je snaga moje volje.
Kvragu.
Bio sam ushićen.
Mislio sam da ću lako pobijediti,
no iznenadio me je.
Baš je teško.
Treća borba neće biti laka.
Sigurno su mrtvi umorni.
I eto, ipak treća borba.
Baš je dramatično.
Ludnica. E, ovo je pravo finale.
Ne prestaje se smijati.
- Baš žestoko. - Bore se svim snagama.
Sve je moguće.
Mislim da će pobijediti Amotti.
Zar ne? Kakav preokret.
Čim jedan pogriješi, gotovo je.
Pitanje je...
- Hoće li pogriješiti? - Gotovo je.
- Treća možda završi odmah. - Zadnja borba.
Dotući će onoga koji izgubi.
Proganjat će ga.
Idu na sve ili ništa.
- Počinje. - Zadnja borba.
Samo još jednom, Beom-seok!
Usredotoči se!
Kupimo kuću, Amotti!
Kupimo kuću!
Možeš ti to!
- Zadnja borba. - Sretno.
- Okončajmo ovo. - Ajmo.
- Baš ste kul! - Nevjerojatni ste!
- Ajmo! - Svaka čast!
Bravo!
Ajmo!
- To, Amotti! - Opet su se zamijenili.
Zamijenili su strane.
U drugoj nisam stigao ni pokušati,
pa ću odmah početi davati sve od sebe.
U drugoj sam pobijedio brzo,
pa mislim da sam u povoljnijoj poziciji.
Moram to iskoristiti.
Zadnja runda zadnjeg zadatka,
kojom dobivamo konačnog pobjednika.
Pravo finale.
Vjerojatno nisu očekivali treću borbu.
- Zar ne? - Da.
- Pravi šoumeni. - Stvarno.
Natjecatelji, pripremite se.
Zadnja borba.
To je to.
- Amotti je skužio igru. - Da.
Zna što mu je činiti.
Po zvižduku
počinje
treća borba.
Osvojio sam još jednu priliku,
pa ću pobijediti.
Zadnja je borba,
pa sam stjeran u kut.
Gurat ću toliko jako da ću je slomiti.
Dat ću sve od sebe.
Moraš dobro započeti.
- Možeš ti to! - Spusti tijelo.
Moraš dobro započeti.
Kralj će biti okrunjen za par minuta.
- To! - Amotti!
- Samo guraj. - To!
- Super! - Spusti tijelo!
- Samo guraj. - To!
- Guraj, Amotti! - Amotti!
Nisam htio odugovlačiti,
pa sam odmah počeo gurati.
Amotti je odmah počeo jako gurati.
Morao sam izdržati.
- Možeš, Beom-seok! - Možeš ti to!
Ajde, vođo Hong!
- Samo guraj. - To!
To je to!
- Ajmo! - Guraj, Amotti!
Guraj, Amotti!
Amotti!
- Ajmo! - Ha?
- Ha? Kakav luđak. - Uspio je!
- Ha?
Rekao sam vam da je skužio.
Igra je završena.
Amotti!
Pobijedio sam.
Zaista sam pobijedio.
Sjajan osjećaj.
Prvi sam.
- Amotti je lud. - Luđak.
- Rekao sam vam da je skužio. - Luđak.
Lud je.
- Pobijedio je. - Nevjerojatno. Pobijedio je.
- Luđak. - Lud je.
Nevjerojatan je.
Sjajno. Nije razočarao.
Beom-seoku je sigurno grozno.
- Pobijedio je u prvoj. - Bio je super.
Stvarno jest.
Beom-seok je dao sve od sebe.
Zato mi se srce slama.
Poražen je na samom kraju.
Od početka sam gubio.
Nisam uspio spustiti tijelo i ostao sam bez snage.
Pao sam i igra je završila.
Dogurao sam do finala
i imao sam šansu pobijediti, no propustio sam je.
Zato sam razočaran.
No dao sam sve od sebe, pa ni zbog čega ne žalim.
Potraga za najsavršenijom tjelesnom građom,
bez obzira na spol, dob i rasu.
Fitness okršaj.
Potraga za najsavršenijom tjelesnom građom je završena.
Pobjednik koji je preživio
niz žestokih borbi stotine natjecatelja je...
Amotti.
Hong Beom-seok,
ti si zadnji eliminirani natjecatelj.
Molim te, reci nam nešto.
Nakon rane eliminacije
u prvoj sezoni...
pozvali ste me i u drugu.
Iskreno, baš sam se bojao.
Nisam znao što ću,
no žena mi je rekla
da će bez obzira na sve
ona i moja dva sina
navijati za mene
i podržavati me u suočavanju s izazovom.
Tražila je da im vjerujem
i da skupim hrabrosti doći ako to želim.
Pa...
mi je to dalo snage da se opet uhvatim u koštac s izazovom.
Iskreno, malo sam...
Baš sam razočaran...
no ni zbog čega ne žalim.
Zahvaljujući Fitness okršaju
stekao sam sjajno iskustvo i puno lijepih uspomena.
Nastavit ću
živjeti bez straha od neuspjeha
i pomicati vlastite granice.
Hvala vam na svemu.
Hong Beom-seok, molim te, razbij svoju bistu.
Ovo stvarno nisam htio ponoviti.
Bio sam tužan,
no i laknulo mi je. Kao da mi je s ramena spao ogroman teret.
Osjećam se kao da sam se probudio iz lijepog sna.
Naposljetku konačni pobjednik, Amotti.
Molim te, reci nam nešto.
Kad sam odlučio sudjelovati u Fitness okršaju,
dnevni mi je cilj bio naporno trenirati
u svakom trenutku i ni zbog čega žaliti.
Odlučnost da naporno radim i ne odustajem
dovela me je do ovog sjajnog rezultata.
Svih 99 natjecatelja koji su mi se pridružili na ovom putu...
Puno vam hvala.
Prvi sam od sto natjecatelja.
Najjači preživljava.
I to sam ja.
Za treninga sam naučio
da na ovom svijetu ima tako puno snažnih ljudi.
Iako ovo sve nije tako dugo trajalo,
stekao sam puno lijepih uspomena.
Baš sam sretan.
Na ovome svijetu postoje različite tjelesne građe.
Mi u Fitness okršaju
tražimo najsavršeniju.
Naša potraga za savršenom građom...
se nastavlja.
FITNESS OKRŠAJ: STO NATJECATELJA AZIJA
Prijevod titlova: Mario Komljenović