Det är sista omgången!
När visslan ljuder
börjar nästa omgång.
- Kom igen! - Kom igen!
- Deras ben har inte gett upp än. - Kom igen!
Deras uthållighet är galen.
Hur orkar de fortfarande?
De är galna.
De är verkligen speciella.
De har fortfarande energi över.
Jag körde bara på. Jag sa åt mig själv att fortsätta springa.
Håll dig lugn.
Snyggt!
- Du klarar det, Ji-hyun! - Du klarar det!
Titta på honom.
- Oj, Amotti. - Amotti.
- Heja Ji-hyun! - Heja!
- Amotti är galen. - Han är galen.
- Allvarligt.
- Det är sista omgången! - Kryp bara!
- Kryp! - Ner på alla fyra!
- Kom igen! - Kör!
Ge inte upp! Det är inte över än!
- Kryp! - Kryp!
Jag var så trött efter de tidigare omgångarna.
Men Amotti verkade må bra.
Jag ville ändå ge allt.
Heja Jung Ji-hyun!
Kom igen!
Du klarar det. Ge inte upp.
- Du kan hinna ikapp honom. - Fortsätt.
- Det är inte över än. Ge inte upp. - Det är inte över än!
Lätt som en plätt för Amotti.
Snyggt!
- Ja, Amotti! - Nu gäller det!
Amotti har energi kvar.
- Hur är det möjligt? - Hela vägen!
Du klarar det!
Ge inte upp. Det är okej. Du klarar det!
I mitt huvud ville jag springa snabbare.
Men jag hade redan pressat min kropp till gränsen,
så jag hade ingen energi att fortsätta.
Mitt sinne är i mina bästa dagar, men min kropp hängde inte med.
Jag gav inte tillräckligt.
Jag insåg mina begränsningar igen.
- Inte en chans. - Han är galen.
Matchen är över.
Okej!
Det är äntligen över.
Jag vann.
Jag var glad att jag vann,
men jag hade dåligt samvete.
Jag hade dåligt samvete.
Du klarar det!
- Heja Jung Ji-hyun! - Han var grym.
- Bra jobbat! Avsluta loppet! - Du var bäst!
- Snyggt. - Bra jobbat.
- Grattis.
- Tack, Ji-hyun. - Bra jobbat.
Du måste vinna.
Tack.
- Du borde tacka Ji-hyun. - Tack, Ji-hyun!
- Vinn prispengarna. - Bäst att du vinner!
Tack.
- Det var vackert. - Det var fantastiskt.
Stor respekt.
Snyggt!
- Bra jobbat! - Det var en tuff match.
Den sista överlevaren från Lag Jung Ji-hyun är...
...Amotti.
Kom igen, Amotti!
Att komma så här långt var svårt.
Jag hade de bästa lagmedlemmarna.
Så jag ska göra mitt bästa
och vinna å deras vägnar.
Det här var det mest tävlingsinriktade laget.
Du var jätteduktig.
Det är över.
- Du var jätteduktig. - Bra jobbat.
- Han är nog besviken. - Självklart.
Jag tänkte på hur det hade gått om jag hade gjort bättre ifrån mig.
Jag var så glad att få känna känslorna
som jag kände under min idrottskarriär.
Men nu när allt är över är det en besvikelse.
Jag förberedde mig för programmet
som om det var mitt fjärde OS.
Jag gav allt, så jag ångrar inget.
Jag njöt av tiden jag tillbringade med att förbereda mig.
Jag ska återvända till mitt yrke
och fortsätta utmana mig själv.
Vad synd.
Det var en ära att vara på den här resan med ett så bra lag och ledare.
Jag kommer tillbaka starkare.
Jag vill inte ha sönder den.
Jag var så glad och hedrad över att vara en del av laget.
Thanos.
Det är så sorgligt att se honom krossa den.
Knäpp med fingrarna.
Det är slöseri att ha sönder den.
Det är det verkligen.
Det var toppen att vara i ett lag med de här grymma människorna.
Eftersom han slog alla i vårt lag,
hoppas jag att Amotti kan vinna för att göra förlusterna värda det.
Jag hade så kul. Tack.
Ni var jätteduktiga!
Bra jobbat, Ji-hyun.
Ni var jätteduktiga.
- Amotti, du måste vinna. Okej? - Du måste.
- Du måste vinna. - Vinn för oss andra.
- Om det inte vore för dig, - Du är vårt sista hopp.
hade jag eliminerats.
- Bra jobbat. - Tack.
Bra jobbat, allihop.
TOP 4: HONG BEOM-SEOK, JUSTIN HARVEY, ANDRE JIN, AMOTTI
PHYSICAL: 100 UNDERGROUND
AVSNITT 9. 1/100
Det är nästan över.
Är du självsäker?
Spelen är så annorlunda jämfört med säsong ett.
Väldigt annorlunda.
Så det är oförutsägbart.
- Jag undrar vad som väntar. - Det är oförutsägbart.
Vilket uppdrag var svårast?
Amotti?
För mig var det den första lagmatchen.
- Labyrint-erövringen? - Ja.
- När ni mötte Dong-hyuns lag? - Just det, ni förlorade.
- Ja, för vi förlorade. - Okej.
Och efter det, tröstmatchen...
Tröstmatchen var skrämmande.
Jag visste att jag inte skulle överleva länge.
- Jag tappade hoppet. - Bara en person kunde överleva.
Precis. Bara en.
Det var de svåraste uppdragen för mig.
Tröstmatchen... Vi tre tittade bara på.
- Det var en grym match. - Det var den mest intensiva.
Ni hade det lätt.
Va?
Det hade vi.
Jag såg på uppifrån,
och jag visste att jag inte skulle överleva om jag var där.
Det var nog den svåraste matchen.
Vad var svårast för dig, Justin?
Det sista uppdraget.
- Rullen. - Rullen.
Inte för att det var fysiskt jobbigt,
utan för att jag tävlade mot mitt lag.
Mitt lags kemi och lagarbete var bäst.
Det var sorgligt att se alla åka ut.
Det var inte lätt att besegra dem.
I början frågade jag vilka sporter du utövar,
- och du sa att "alla". - Okej.
Jag minns att jag tänkte: "Vad är det med honom?"
Men jag tror att jag har provat allt.
Jag har utövat olika sporter ända sen jag var ung.
Jag utövar nästan alla sporter.
Jag började nyligen med CrossFit.
Jag gillar det för att det införlivar allt jag gillar
i en enda sport.
Amotti, utövade du också sporter som tonåring?
Nej, jag började med CrossFit efter att jag lämnade militären.
- Började du efter militärtjänsten? - Ja.
Mitt mål var att bli en känd CrossFit-atlet.
Men sen var jag med om en bilolycka.
När du skadade vristen.
Ja, jag bröt vristen.
Jag trodde inte att jag skulle kunna träna mer.
Jag kan inte använda vristen som förr,
men jag är tacksam att jag fortfarande kan träna.
Jag känner mig som en rugbyambassadör eftersom jag pratar om det så mycket.
Även om Koreas rugbylandslag fick delta i OS,
har jag opererat knäet flera gånger,
så jag hade inget annat val än att gå i pension tidigt.
Men jag ångrar inget, för jag deltog i att skriva historia
som representant för Korea.
En del av en känner sig alltid obekväm efter en operation.
- Du har rätt. - Jag har också opererat axeln,
så jag är alltid orolig att jag ska skada den igen.
Axeln, vristen och knäet. Du då?
- Min handled. Jag kan inte böja den. - Din handled?
Om vi måste slåss mot varandra,
- siktar jag på ditt knä och din handled. - Mitt knä, hans handled och hans vrist.
Okej.
Och jag sparkar din vrist.
Jösses.
Vad är ni mest säkra på?
- Det är att springa för Beom-seok. - Samma för mig.
- Springa, helt klart. - Okej.
Jag vill inte att det ska vara en kamp.
Jag vill att det ska vara en kamp.
Jag med. Det är för att vi båda spelade rugby.
- Ni vill ha en kamp. - Ja.
Ni är alla tre
atletiska och uthålliga.
Oavsett resultatet tror jag inte att jag ångrar nåt,
för jag vet att jag gjorde mitt bästa.
Det är en ära. Det är det verkligen.
- Vi känner nog alla likadant. - Ja.
Jag kommer inte heller att ångra nåt.
Inte jag.
- Jag hatar att förlora. - Okej.
- Jag tänker vinna. - Men...
...de sa inte att de skulle förlora.
- Det stämmer. - Men det lät som...
Jag sa inte att jag ger upp.
Det lät som om du var beredd att förlora.
- Nej, vi ska göra vårt bästa. - Var det inte det du menade?
- Men även om vi förlorar klarar vi oss. - Jag förstår.
Det var så det lät för mig.
- Självklart vill vi vinna. - Så här är det.
"Vill vinna" och "kommer vinna" är olika saker.
- Det är tankesättet. - Precis.
Vi ger allt ända till slutet.
- Okej. - Nu kör vi.
- Okej! - Vi fixar det.
TOPP 4
Jakten på den mest perfekta fysiken,
oavsett kön, ålder eller ras.
Physical: 100.
Nu gäller det.
- Finalen. - Vem kommer att vinna?
Varför är jag nervös?
Tänk att jag sitter här.
De måste vara så nervösa.
- Allvarligt. - Ja.
Efter de hårda matcherna mellan 100 deltagare,
är de kvarvarande överlevarna
Amotti...
Han överlevde från helvetet.
- Han är galen. - ...Hong Beom-seok...
...Andre Jin...
...och Justin Harvey.
Kom igen, Justin.
- Han är så cool. - Han ser så cool ut.
Den som överlever till slutet,
den sista som blir kvar,
vinner 300 miljoner won.
- Galet. - Det är galet.
En av dem vinner.
Det här är lika intensivt som OS.
Nu återstår bara den sista tävlingen
att avgöra den återstående fysiken.
I den förra tävlingen återstod 20 personer.
Men nu är det bara fyra kvar.
Jag har 25 procents chans att vinna.
Eftersom jag redan har kommit så här långt,
vill jag vinna och skydda min överkropp.
Jag är nervös.
Jag vill det mer och mer nu när jag har kommit så här långt.
Så jag måste vinna till varje pris.
Jag var tvungen att slå mina lagkamrater för att nå hit.
Desto större anledning för mig
att göra mitt bästa och vinna.
Dnt sista tävlingen...
...består av...
...tre omgångar.
3 OMGÅNGAR
-...består av tre omgångar. - Tre omgångar?
Det måste bli svårare för varje omgång.
De måste vara så nervösa
för de vet inte vad som väntar.
Den första omgången av den sista tävlingen
som lämnar en vinnare...
...kommer nu att avslöjas.
Vad blir det?
Jag undrar vad det blir.
- Jag mår illa. - Jag är så uppspelt.
Måste vi hänga från de här?
Vad är det här?
- Nåt ramlade. - Är det ett rep?
Jäklar, är det ett rep?
- Vad är det? - Vad är det?
Måste de klättra uppför repet?
- Ett rep? - Jag antar att de ska klättra.
- Men det finns handtag. - Va?
Första omgången i den sista tävlingen.
Deltagarna måste hålla i repet som är fäst vid deras överkroppar
och hålla ut till slutet.
- Hålla ut? - De måste hålla i den.
Det är galet.
Deltagaren som inte håller i överkroppen
elimineras omedelbart.
Vikten av överkroppen ni måste hålla upp
är 40 procent av er kroppsvikt.
En tävlande åker ut i första omgången.
Tävlingen avslutas så fort en tävlande elimineras.
Och de återstående tre deltagarna går vidare till nästa omgång.
Jag har bra armstyrka.
Så när jag såg tröstmatchen i säsong ett,
tänkte jag att jag skulle överleva om jag var där.
Och det var samma gren,
så jag tänkte att jag skulle klara mig.
Det här är min gren. Jag var självsäker.
Jag ska skydda min överkropp till varje pris.
Jag ska hålla ut till slutet.
Jag var nöjd med grenen.
Jag har utmärkt greppstyrka.
Så jag kommer nog etta eller tvåa.
Vi är här för att skydda våra kroppar.
För första gången kan vi skydda överkroppen med händerna.
Min vikt får jag leva med.
Jag ska skydda min dyrbara överkropp till varje pris.
Första omgången av Physical 100:s sista tävling
börjar nu.
Är inte de fyra ganska lika?
- Ingen är särskilt stor. - Precis.
- Alla är smala. - Muskler för prestation.
- Beom-seok och Amotti har bra uthållighet. - Okej.
- De är i toppklass. - Absolut.
Jag hejar på Justin och Andre,
- Jag förstår. - för de är i underläge.
- Vi måste heja på Amotti. - Ja.
Han måste vinna så att vi vet att vi förlorade mot den bästa.
- Ja. - Du har rätt.
- Jag hoppas Beom-seok vinner. - Jag med.
- Eller hur? - Ja.
- De börjar. - De börjar.
- Det är så coolt. - De hängde upp överkropparna.
- Vad tusan? - De hängde verkligen upp dem.
- Titta. - Det är det som är kvar.
Är de från våra överkroppar?
Det är mycket.
- Våra kvarlevor. - Precis.
Förlorarnas överkroppar.
Den sista tävlingen i Physical:100.
Första omgången börjar nu.
Nu kör vi.
- Heja Andre! - Kom igen!
- Kör!
- Kom igen, Justin. - Kom igen.
De måste vara så nervösa.
Första omgången i finalen är jag säker på,
så det börjar bra.
Jag har gjort allt möjligt.
Om jag inte kan skydda min kropp borde jag åka hem.
Jag var med i specialstyrkorna
och jag var brandman,
så jag är stolt över min viljestyrka.
Och jag tror att jag har övertaget på det sättet
jämfört med de andra deltagarna.
Jag tror på mig själv.
Jag visste att jag kunde hålla ut till slutet, så jag var inte orolig.
Jag behövde bara tro på mig själv.
Jag var väldigt självsäker.
Tävlingen börjar nu.
- Jag är nervös. - Det här är nervöst.
Kom igen!
Justin lutar sig bakåt hela vägen.
JUSTIN HARVEY, 34 KG
Jag använde min kroppsvikt, inte min dragstyrka
för att dra i repet.
Min taktik var att luta mig bakåt så långt som möjligt.
ANDRE JIN, 100 KG
ANDRE JIN, 40 KG
Jag tänkte att det var bättre att använda en arm
för att låta den andra armen vila
och sen byta fram och tillbaka.
AMOTTI, 87 KG
AMOTTI, 34,8 KG
Min strategi var att använda ett hakgrepp.
I CrossFit
tar man tag i skivstången så här.
Ett hakgrepp avlastar underarmarna.
Min strategi var att behålla armstyrkan
så mycket jag kunde.
HONG BEOM-SEOK, 76 KG
HONG BEOM-SEOK, 30,4 KG
Eftersom jag skulle hålla ut så länge som möjligt,
försökte jag att inte använda armarna.
Så jag sträckte ut armarna
och använde min kroppsvikt som hjälp.
De måste använda kroppsvikten. Det handlar om uthållighet.
Då kan vår lagledare...
- Det kan vara fördelaktigt för Beom-seok. - Du har rätt.
Han sa att armarna aldrig blir trötta.
Amotti ser så stabil ut.
Jag stod stilla.
Jag tänkte inte låta den falla.
Justin blundar. Han är fokuserad.
Han är så cool.
Jag har handsvett.
- Jag med. - Allvarligt.
- Jösses. - De är så svettiga.
Jag undrar hur svårt det är.
Jag är också nyfiken.
De måste känna av varandra.
Ja, och jag är säker på att de fattar när nån börjar tröttna.
Jag vill känna hur tung den är.
Jag är nyfiken.
Jag skulle bli så besviken om jag åkte ut nu.
Det är en kamp mot sig själva.
Hans händer börjar bli svettiga.
Jag fick använda mer styrka än jag trodde.
Det började bli jobbigt.
Är det Andre?
Han ser lite trött ut.
- Han ser trött ut. - Ja.
Vi visste inte hur lång tid som hade gått.
Mina muskler började kännas spända.
Åh, nej.
Han börjar känna det.
Med tiden började jag känna det i mina armar
och mitt grepp blev svagare.
Jag visste inte att jag skulle bli trött så fort.
Det ser inte lätt ut.
- Amotti ser så avslappnad ut. - Han är jätteduktig.
Åh, nej. Justin kämpar.
- Nej! - Snälla, Justin. Släpp inte.
Nej, Justin.
- Han är trött. - Justin!
Du klarar det!
Med tanke på hur svårt det var, trodde jag att det var svårare för de andra.
Så jag såg i deras ansikten och märkte att Justin kämpade.
- Du klarar det! - Du klarar det, Justin!
Plötsligt hörde jag folk heja på Justin.
När jag hörde det var jag fast besluten att vinna.
och intalade mig att jag måste slå Justin.
Bara en person skulle elimineras.
Jag skulle överleva om jag höll ut längre än Justin.
Du klarar det, Justin!
- Den kommer ner. - Nej.
- Håll ut!
- Justin! - Justin!
- Nej, håll ut. - Ge inte upp!
- Nej, Justin! - Snälla.
Jag vill inte åka ut så här.
Jag intalade mig själv att jag måste slå Justin.
Vad tusan?
Menar du allvar?
Jag måste överleva till varje pris.
Nej!
- Nej, Justin. - Nej.
- Håll ut lite till! - Nej!
- Justin! - Nej!
- Justin!
- Nej! Snälla! - Håll ut!
Håll ut!
Spelet är över.
- Håll ut! - Nej!
- Nej, Justin! - Han gjorde sitt bästa.
Det är över.
Jag tycker så synd om honom.
Jag var besviken på mig själv.
Jag ville göra bättre ifrån mig.
Varför skulle det här vara första matchen?
Justin.
Han måste vara så upprörd.
Justin Harvey har eliminerats
i första omgången av den sista tävlingen.
Jag var glad att jag överlevde.
Men jag kunde inte njuta av att jag gick vidare till nästa omgång
när jag visste att ännu en person åkte ut.
Jag visste hur Justin kände,
så jag kunde inte visa att jag var glad.
Men jag var glad att jag kom till topp tre.
- Bra jobbat. - Bra jobbat.
- Han var duktig. - Bra gjort.
- Bra jobbat. - Bra jobbat.
Vad synd.
Jag ville verkligen vinna.
När jag gick vidare,
började jag tro att jag kunde vinna.
Att åka ut efter att ha kommit så här långt
är mer plågsamt.
Till de kvarvarande deltagarna...
Lycka till.
Ni tog er till topp tre,
vilket visar hur bra ni är.
Må bäste man vinna.
Ni var jätteduktiga.
- Bra jobbat! - Bra jobbat!
Den eliminerade deltagaren kan nu lämna arenan.
Justin, du var fantastisk.
Du var jätteduktig.
- Han var grym. - Han är nog upprörd.
Det är så synd.
Lycka till, killar!
- Lycka till. - Tack.
Programmet är inget skämt.
Det är så svårt och krävande.
Men det gjorde det ännu roligare.
Jag är inte nöjd med fjärdeplatsen,
men jag är tacksam för erfarenheten.
Men både fjärde och hundrade plats är förlorare.
Så jag är lite besviken.
Men eftersom jag kom så här långt,
var det inte så illa.
De överlevande i första omgången i den sista tävlingen är...
...Amotti, Hong Beom-seok och Andre Jin.
Bra jobbat, Amotti!
Kom igen, Amotti!
- Det går bra för Beom-seok. Kom igen! - Snyggt!
Sån konkurrens.
Andre överlevde.
- Han var jätteduktig. - Han överlevde.
Men saken är den,
att turen måste vara på ens sida också.
- Du har rätt. - Det beror på grenen.
Andra omgången av den sista tävlingen börjar nu.
- Nu? - Nu?
Nu?
Vad tror du nästa gren blir?
Vad kan det vara? De mätte sitthöjd.
- Mätte de sitthöjd? - Ja.
Både stående och sittande höjd.
- Jag förstår. - Vad kan det vara?
Jag vill inte ens gissa längre.
Jag har alltid fel, så det är ingen idé.
- Jag hoppas att de gör nåt otroligt. - Allvarligt.
- Nåt galet. - Nåt ingen förväntade sig.
Physical: 100.
Tävlande, gå in i arenan.
Vad är det här?
Så fort jag såg arenan tänkte jag: "Det här är galet."
"De tänjer verkligen på gränserna."
- Va? - Va?
- Vad är det? - Vad är det?
- Den är enorm. - Den är enorm.
De kanske måste dra i den.
- Eller måste de hålla upp den? - Gör de knäböj?
- Vad tusan? - Det är galet.
Jag visste inte vad vi skulle göra.
Måste vi lyfta den?
Det fanns tre vagnsliknande strukturer.
Och det fanns ett löpande band.
Jag undrade varför den var där.
Jag kunde inte föreställa mig vad som väntade oss.
Andra omgången av Physical:100:s sista tävling.
Spelet är...
...oändliga knäböj.
Oändliga knäböj.
- Det är galet. - Det är galet!
Det är galet.
- Oändliga knäböj? - Inte en chans.
Det blir så svårt.
Bara att höra det skrämmer mig.
Knäböj? Det är galet.
Namnet var så hänsynslöst.
"Oändliga knäböj."
Jag blev överväldigad när jag hörde ordet "oändliga".
Såna ord skrämmer mig.
- Det var därför de mätte längden. - Ja, det var därför.
- Det är rättvist. - Ja.
- För att matcha deras längd. - Då matchar det deras längd.
Deltagarna gör knäböj
när visselpipan ljuder.
Vikten ökar gradvis.
Det är nåt ovanpå.
- Det är som en behållare. - Ja.
Den som inte hänger med visselpipan
eller inte klarar vikten, elimineras omedelbart.
De oändliga knäböjningarna fortsätter tills en tävlande åker ut.
Det är helvetet.
Hur kom de på nåt sånt här?
Det här är galet.
Är nån av dem säker på det här?
Det här är också min gren.
Det här gör jag alltid.
Jag gillar knäböj.
Så fort jag hörde "oändliga," visste jag att det var min gren.
Det är omöjligt för mig att komma sist.
Jag visste att jag skulle göra bra ifrån mig.
Det går nog bra för Amotti.
Det är fördelaktigt för honom. De gör många repetitioner i CrossFit.
Det är bra för Amotti.
Om det var att lyfta tunga vikter hade det varit bra för Andre.
Men Andre spelade rugby, så han har en stark underkropp.
De andra deltagarna kanske gör fler knäböjningar regelbundet,
men jag är ändå starkare än dem.
Jag är större och väger mer,
så jag tror att jag har en chans om vikten ökar snabbt.
Lagledare Hong ser självsäker ut.
- Han har uthålligheten. - Han är uthållig.
Det oundvikliga är här.
Jag gör inte knäböj med vikter.
Jag hoppades att det inte skulle komma,
men det gjorde det.
Jag var orolig.
Jag var illa ute.
Före matchen säger varje tävlande något.
Vi börjar med Amotti.
Jag lever och andas knäböj,
så jag är självsäker.
Jag sparar inte på krutet och går vidare till nästa omgång.
Snyggt!
- Heja Amotti! - Heja Amotti!
Du klarar det!
Det här är hans gren.
Precis som hittills,
ska jag göra allt jag kan för att gå vidare
så att jag inte ångrar nåt.
- Okej. - Du klarar det!
- Kom igen! - Heja, Beom-seok!
Du klarar det.
Det blir inte lätt.
Det blir extremt smärtsamt.
Men jag livnär mig på smärta, så jag klarar det.
- Kom igen, Andre! - Du klarar det!
Bara två deltagare överlever
den andra omgången av den sista tävlingen.
- Gör de sig redo? - Det börjar.
Kom igen.
De oändliga knäböjen börjar nu.
Det börjar. Okej! Kom igen!
- Kom igen! - Lycka till!
SISTA TÄVLINGEN, OMGÅNG 2
Vikten läggs till.
På en gång?
- Vad är det? - Vad är det?
Nåt kommer ner.
- Är det stenar? - Det ser så ut.
- Stenar? - Det ser ut som kol.
- Kol? - Jag tror att det är kol.
Du skojar.
Det är riktigt kol.
Jag förväntade mig inte riktigt kol.
Jag trodde inte mina ögon.
Det var som en filmscen.
Produktionsteamet är galna.
De slog på stort.
- Inte en chans. - Imponerande.
Skojar du?
Jag ryser.
Jag har gåshud.
Imponerande.
- Det är mycket. - Det slutar inte.
Det blir så tungt.
Kommer det nånsin att ta slut?
Kolet bara fortsatte komma.
Det tog aldrig slut.
Jag bad om att det skulle sluta,
men det bara fortsatte.
Jag undrade hur mycket det skulle väga.
Det var svårt att gissa.
FÖRSTA SETET: 100 KG
Jag vet inte vem som åker ut.
Det är svårt att förutse vem som vinner.
Jag gör som jag alltid har gjort.
Det blir lätt som en plätt.
Jag är osäker, för jag gör inte knäböj så ofta.
Jag vet inte hur många jag klarar.
Om så är fallet, ger jag inte upp även om mina ben ger upp.
Jag övervinner pressen, skickar hem en person till
och ta mig till final.
Lyft vikten och gör er redo att stå upp.
Visslan ljuder för att signalera att ni ska göra knäböj.
- Lycka till! - Lycka till!
- Kom igen!
Nu kör de.
Det går fort. Det är ingen paus.
Vikten verkar möjlig hittills.
Det måste den vara.
Jag hade en bra känsla när knäböjen började.
Jag var orolig, men när vi började
kändes det som att jag kunde köra på.
Jag trodde att jag hade en chans om jag gjorde mitt bästa.
Men eftersom det var lätt,
tänkte jag att det var lättare för de andra.
Det var för lätt.
Det var som min vanliga uppvärmning.
Jag började första setet som uppvärmning.
Än så länge är det jämnt.
Alla ser avslappnade ut.
Tio.
Fler än tio per set?
Är det 20 repetitioner?
Det är så många.
Jag undrade hur många vi skulle göra.
Antalet knäböjningar var inte specificerat,
så jag började bli lite nervös.
Jag tänkte på hur många vi skulle göra.
- 19. - 19.
- 20. - 20.
- Ska de inte öka vikten nu?
- Ska de fortsätta? - Andas.
- De gör fler. - På riktigt?
- De slutar inte. - Hur många måste de göra?
Det är oändligt.
Alla är riktigt bra.
Andre halkar efter.
Ja.
- För att han är lång? - Ja.
Hans rörelseomfång är större.
Ärligt talat är båda pyttesmå.
Båda är korta, så de har en fördel.
Om man är kortare, har man mindre rörelseomfång.
Så det är lättare att komma upp snabbt.
Jag var orolig för om jag skulle kunna hålla tempot.
Men det första setet var genomförbart.
- 30. - 30.
- Vikten kommer att öka. - Det är 30.
- Ökning efter 30. - Gå till väntrummet.
- Så de går iväg. - De får vila.
Det låter rimligt. Okej!
- Har de redan gjort 30? - Okej.
- Snyggt. - Deras lår måste bränna.
Det är svårt för mig att ens göra 20 knäböj.
Ja, det är inte lätt.
Det är svårt nog med bara kroppsvikt.
Jag måste erkänna att det är genomtänkt.
- Ljudet är galet. - Lyssna på det.
Det låter så brutalt.
Ljudet när de faller är galet.
Mer kol haglade ner, så jag blev nervös.
Mängden var ungefär som den första omgången.
Jag var nyfiken på vad det vägde
och om jag kunde lyfta det igen.
Jag tänkte att det skulle bli svårt.
Den väger nog mer än 100 kg nu.
Det tror jag också.
Ja, det blir nog lite över 100 kg.
Det blir tufft nu.
Den ökade vikten kan förändra saker.
- Du har rätt. - Det gör den.
Det blir annorlunda om det är mycket tyngre.
ANDRA SETET: 150 KG
Lyft vikten och gör er redo stående.
De har inte mycket tid att vila.
- De går rakt på sak. - De börjar redan.
De har redan gjort 30 knäböj, så det blir ännu svårare.
De är nog redan trötta.
Vi kan se hur tungt det är på deras ansiktsuttryck när de ställer sig upp.
Kom igen.
Det ser så tungt ut.
- Det måste vara tungt. - De stod inte upp lika lätt.
Det var inte så utmanande än,
så jag tänkte att 30 skulle vara lätt.
Det var okej.
Jag tänkte att jag skulle klara det.
Än så länge går det bra.
Jag är van vid 100 kg knäböj,
så det verkade möjligt att ta sig förbi andra omgången.
Visslan ljuder för att signalera att ni ska göra knäböj.
- Ni klarar det! - Lycka till!
- Kom igen! Kom igen! - Kom igen!
- Ett. - Bra tempo.
Det är fortfarande möjligt.
De är bra.
Jag blir trött av att titta.
- Han är så snabb. - Titta på Beom-seok.
Han är grym.
Beom-seok faller så snabbt.
- Eller hur? - Det är bättre att göra så.
Jag undersökte strukturen
och kom på att jag kunde använda ett trick för att göra det lättare.
Regeln var att huka sig tillräckligt för att röra stolparna.
Jag insåg att jag inte behövde anstränga mig på vägen ner.
Jag slappnade av på vägen ner och använde bara kraft på vägen upp.
Det var min strategi.
Kämpa inte emot vikten. Det är bättre att falla.
Min strategi verkade funka bra,
så jag fick självförtroende.
Han är fantastisk.
Amotti ser inte ut att kämpa alls.
Han är jätteduktig.
Han är så stabil.
Jag ville inte visa hur jag kände
så länge jag kunde.
Min strategi var att ha ett pokeransikte för att få de andra att vilja ge upp.
Till och med hans form är perfekt.
Andre verkar kämpa.
- Han kämpar. Han ser trött ut. - Nej, Andre.
Jag började få ont i ländryggen,
så jag räknade inte mina knäböj.
Jag fokuserade mer på ryggen.
Ryggen gör ont när man gör knäböj.
Det är sant.
Då var det en kamp mot mig själv.
Jag brydde mig inte om de andra. Jag ville bara slå mig själv.
Jag tävlade mot Andre Jin.
Slå mig själv.
- De gör så många. Det måste vara tufft. - Allvarligt.
Skulle inte antalet repetitioner minska när den är tyngre?
- Det är nog 20. - De gör nog 20 den här gången.
Håll ut, Andre.
19.
- 20. - 20.
21.
Är det 30 igen?
30 till.
- Det är oändligt. - Det är galet.
Det måste vara tufft.
De är otroliga.
Jag tycker synd om Andre.
Du är jätteduktig, Andre.
Han kämpar på.
Oavsett hur bra de andra deltagarna är på knäböj
och hur uthålliga de är,
om det är svårt för mig, är det säkert svårt för dem också.
Den var lite tyngre än jag trodde.
Jag började få problem.
Musklerna värkte.
Mina muskler blev mer och mer utmattade.
Så jag skakade på benen efter varje knäböjning.
Eftersom jag inte har så stor erfarenhet av knäböj,
ville jag inte att benen skulle bli stela.
Så jag skakade dem efter varje knäböjning.
Det var svårare än väntat.
- Är det den sista? - Lite till.
- 29. Den sista. - Bara en till.
Den sista.
- 30. Okej! - Okej!
- Inte en chans! - Det är galet!
Gör de mer?
- Mer än 30? - Det är absurt.
Borde inte antalet repetitioner minska om det är tyngre?
- Det här är galet. - Det var helt oväntat.
Det måste vara ett skämt.
Jag räknade till 30,
men visslan tjöt.
Först trodde jag att jag hade räknat fel.
Men tio repetitioner lades till i andra setet.
Jag slutade räkna i huvudet när jag insåg att det var fler än 30.
- De är nog andfådda. - Ja.
Det här är så grymt.
Jag intalade mig själv att det gick bra och att det snart skulle vara över.
Jag började känna det i benen.
Jag tvivlade inte på att jag skulle klara det.
Jag visste bara att jag var tvungen att fortsätta.
Vikten kommer att öka.
De gjorde 40.
Det är galet.
De har redan gjort 70 knäböj med vikter.
Så fort jag la ner vikten,
tänkte jag: "Vad händer med mina ben?"
Jag fick ont i ryggen
och benen började värka när jag var klar.
De är galna.
Hur är det möjligt?
Jag får gåshud.
Alla tre är odjur.
Det är de verkligen.
- Här kommer det. - Det faller igen.
Det måste vara skrämmande att höra.
- Det är faktiskt mycket. - Det är det verkligen.
- Det tar aldrig slut. - Det är så mycket.
Jag önskade mig mindre kol i min.
Det var det jag tänkte på.
Sluta.
Snälla, sluta.
Jag var orolig för jag hade nått min gräns,
men vikten skulle bara öka.
Jag tror att nån kommer att åka ut under det här setet.
TREDJE SETET: 200 KG
Lyft vikten
och gör er redo stående.
Det här är så hänsynslöst.
- Nu handlar det om viljestyrka. - Jag är så nervös att munnen är torr.
Okej. Okej, kom igen.
- Ni klarar det! - Kom igen!
- Ni klarar det! - Ni klarar det!
- Två, tre. - Kom igen!
Kom igen, Amotti!
- Du klarar det, Beom-seok! - Kör, Beom-seok!
Kom igen, Andre!
Fan, det är tungt.
Visslan ljuder för att signalera att ni ska göra knäböj.
- Nu börjar de igen. - Va?
De är galna.
Det ser tungt ut.
Fan.
Åh, nej. Det måste vara tungt.
Det här är inte bra.
Jag hade redan överskridit mina gränser. Det var en kamp mot mig själv.
Andre-utmaningen. Jag tog mig an en ny utmaning.
Jag var tvungen att göra det.
Jag ville bara ta mig förbi det här setet.
Det måste vara tungt nu.
Amottis ansiktsuttryck förändras.
Mina ben började kännas spända.
Det handlade om viljestyrka.
Jag intalade mig själv att jag skulle klara det.
Det var mycket tyngre än jag trodde.
Mina ben kändes tröttare än under andra omgången,
så jag var lite orolig.
Det ser så jobbigt ut.
- Andre saktar ner. - Åh, nej.
Fan.
Andre, håll ut!
Du klarar det!
Kom igen, Andre.
- Kör! - Han klarar det inte längre.
Det är tufft.
Under tredje setet tänkte jag:
"Min kropp kanske ger upp, men mitt sinne gör det aldrig."
Det ser så jobbigt ut.
Det gör ont.
Är de ens mänskliga?
- Hong Beom-seok och Amotti är galna. - Amotti ser så avslappnad ut.
Det blev gradvis svårare.
Det var definitivt svårare än det första setet.
Det var tungt, men jag hade en känsla av att Andre Jin skulle åka ut.
Så jag gav allt.
Andre hade saktat ner,
men han slutade inte.
Ju längre han håller ut,
desto jobbigare blir det för mina ben.
Det var det jag tänkte.
Idrottsmän, särskilt rugbyspelare,
slutar inte mitt i en match.
Jag påminde mig själv om det.
Även om det var svårt,
ville jag åtminstone ta mig igenom setet.
Jag kunde inte ge upp.
Kom igen, Andre. Han halkar efter.
Du klarar det!
Det tar slut snart.
- Kom igen, Andre! - Fortsätt så.
Kom igen!
Jag är andfådd.
Bara lite till.
Upp med dig, Andre!
Andre!
Bara lite till!
Håll ut.
- Lite till. Okej. - Han ger inte upp.
Det är ren viljestyrka.
- Det sitter i huvudet. - Ja.
Andre är fantastisk.
Titta på Amottis ögon.
Titta på hans ögon.
Han är galet stark.
De är inte av denna världen.
Att förlora är inte deras grej.
- Ta i, Andre! - Ta i.
Kom igen, Andre. Kom igen.
Han pressade sig över gränsen.
Alla är grymma.
Alla är trötta nu.
Jag måste ge allt.
Att ge upp är inget alternativ.
Vikten kommer att öka.
- 4: - E VIKTÖKNINGEN
- De klarade det. - Okej.
- De höll ut. - De är galna.
Han gav inte upp.
Andre kämpar verkligen på.
Det gick bra. Jag gav allt.
Han är genomsvettig.
Jag gjorde mitt bästa.
Han kämpar för att komma upp.
Han är fantastisk.
Alla är otroliga.
- Jag trodde det skulle vara över nu. - Jag vet.
De drivs helt av illvilja nu.
Amottis blick förändrades.
Självklart. Han är glödhet just nu.
Jag försökte övertyga mig själv om att det inte var jobbigt,
men det var det.
Det var jobbigt.
Jag trodde att det här skulle bli den sista omgången.
Vi fixar det här.
Jag fick förlita mig på min viljestyrka för att hålla ut nu.
Mer kol?
Det räcker!
- Vikten ökar. - Det här är det verkliga hindret.
Det avgörande ögonblicket.
Det känns nog som 300 kg.
Ja, för de har knäböjt ett tag nu.
Det känns ungefär så.
FJÄRDE SETET: 250 KG
Han ben är överbelastade.
Att ta en paus gör det nog värre.
- Det tröttar ut dem. - Du har rätt.
De är utmattade nu.
Jag är nervös för deras skull.
Jag kan inte föreställa mig hur svårt det är.
Titta på deras kroppar.
De är inte av denna världen.
Deras kroppar är vackra.
Stor respekt.
Lyft vikten och gör er redo stående.
Nu börjar de igen.
Jag tror inte att de kan stå upp.
De gör det igen.
Det här är löjligt.
Det kändes bra. Jag tänkte att i dag måste vara min dag.
Jag mådde toppen.
Det var kul.
När jag lyfte vikten,
kände jag att jag skulle klara det.
Jag var lättad.
Det måste vara så tungt.
Upp med dig, Andre!
Han kan inte lyfta den.
Upp, Andre!
Fan.
Upp, Andre!
- Andre. - Du klarar det!
- Han kan inte resa sig. - Åh, nej.
De andra två reste sig, men inte jag.
Du måste resa dig!
- Du klarar det! - Du fixar det!
- Upp! - Ta i, Andre!
Ta i!
Jag ville göra minst en knäböjning.
Jag kunde inte ge upp.
Kom igen, Andre.
Nu kör vi.
Mina ben är döda.
Jag tror inte att han klarar det.
Fan.
Du kan sänka vikten.
Det är över.
Fan.
Grattis.
Mina ben klarar inte mer.
Matchen är över.
Mina lår klarar det inte längre.
Bra match.
Det var över.
Allt stängdes ner.
Det var över och jag var besviken och generad.
Adrenalin är fascinerande.
När man får en adrenalinkick känner man inget.
Men så fort jag la ner vikten och vilade,
började jag känna smärtan.
Jag är klar.
Det var allt för mig.
Beom-seok och Amotti har förtjänat min respekt.
De är galna.
Fitnessfanatikerna.
Jag träffade folk som var starkare än jag.
Det var en rättvis situation, gren, uppdrag,
vad man än vill kalla det, och jag förlorade.
Om jag måste förlora mot nån, borde det vara mot dem.
- Det är över. - Det är över.
De var jätteduktiga.
De är de sista två.
- Amotti och Hong Beom-seok. - Snyggt.
De var duktiga.
De är galna.
- De är vapen. - Mänskliga vapen.
Andra omgången av den sista tävlingen är över.
Andre Jin har eliminerats
i den andra omgången av den sista tävlingen.
- Bra jobbat, Andre. - Bra gjort.
Han gjorde ett bra jobb.
Jag pressade mig själv till gränsen,
och det är nog det längsta jag kan gå.
Grattis till er båda.
Det var en ära.
Det är äntligen dags för mig att gå.
Du var jätteduktig.
Min dyrbara kropp.
Tack, Andre Jin.
Det här är slutet för mig, men jag ångrar inget.
Det var en ny utmaning för mig.
Det var ett test för att se hur långt jag kunde gå
när det blev tufft.
Det var en chans att testa mina gränser.
Jag är stolt över mig själv och nöjd med tredjeplatsen.
Jag gjorde mitt bästa,
och jag tävlade med underbara människor.
Physical: 100, grymt.
Andre Jin, vänligen lämna arenan.
Physical: 100.
De tävlande som överlevde de tuffa matcherna
enbart med sin fysik är
Amotti...
...och Hong Beom-seok.
Bara två tävlande kvar.
De sista två.
Nu gäller det.
Jag gav allt och hamnade här.
Nu finns det bara en plats kvar...
...för vinnaren.
Och jag tar den platsen.
Eftersom jag har jobbat hårt för att komma så här långt,
tänker jag inte bli en av de 99.
Jag ska vinna vad som än händer
och bli nummer ett.
Snyggt.
Physical: 100.
Den sista tävlingen för att avgöra vem som har den bästa fysiken.
Finalen börjar nu.
- Okej! - Okej! Kom igen!
- Kom igen, Amotti! - Lycka till!
Du klarar det!
- Vad är det där? - Va?
- Det är en fågelbur. - Är det stål?
Vad händer?
Physical: 100.
Tävlande, gå in i arenan.
Okej. Kom igen!
- Kom igen! - Okej, det är sista omgången!
- Det är sista omgången. - Lycka till.
De måste vara nervösa.
Tävlingen närmar sig sitt slut.
Den sista tävlingen i Physical: 100.
Den sista omgången som avgör vem som vinner.
Tävlingen är...
Vad är det?
...stångstötning.
Vad sa han att de stöter?
- Stångstötning. - Stångstötning.
De två tävlande ska stå i varsin ände av en enorm påle
och tävla mot varandra.
De ska knuffa stången samtidigt,
och den tävlande som välter stolpen först
vinner.
Bäst av tre omgångar.
Den tävlande
som säkrar två vinster först blir den slutgiltiga vinnaren.
Bäst av tre?
- Jag vet inte vem som vinner. - Jag undrar vem som vinner.
Jag trodde att den som vägde mest skulle ha en fördel.
Jag väger lite mer än Beom-seok,
så jag tänkte att det vore lite mer fördelaktigt för mig
och att jag kunde vinna.
Vi får se vem som vinner.
Bara för att han är tyngre betyder det inte att han är starkare.
Så länge jag inte knuffas bakåt på en gång,
kan det bli en långvarig match.
Jag har bra uthållighet,
så jag har nog en bra chans.
De sista två deltagarna i Physical: 100.
Jag har redan eliminerats en gång,
så nu är det din tur att åka ut.
Det var hårt.
Jag kommer att vinna.
Okej, Amotti.
- Kom igen, Amotti! - Du klarar det!
Nu kör vi!
Efter att ha deltagit i säsong ett,
väntade jag ett år på att stå här igen.
- Ja, det är vår kapten. - Jag får gåshud.
Jag blir inte eliminerad igen.
Jag kommer att vinna.
- Respekt! Du är så cool. - Snyggt.
Han har en historia.
Hej.
- Jag är nervös. - Det är kvävande.
- Lycka till. - Lycka till.
Jag vet inte vem som vinner.
Nu gäller det.
Kom igen!
Heja Amotti!
- Kom igen, gruppledare Hong! - Nu kör vi, Beom-seok!
Kom igen!
- Titta på deras kroppar. - Deras kroppar är galna.
Sista omgången av Physical:100:s sista tävling
som avgör vem som har den bästa fysiken.
Jag tror att Amotti har en liten fördel.
Ärligt talat är Beom-seok i underläge.
Jag har ingen aning om vem som vinner.
Första matchen börjar nu.
De börjar.
Det här är på en annan nivå.
Okej!
Kämpa!
Håll ut!
Du klarar det!
Heja Hong Beom-seok!
Du klarar det!
- Kom igen, Amotti! - Heja Amotti!
Det är en så jämn match.
De ligger lika.
Båda är uthålliga och uthålliga.
De är jämbördiga.
Vi tryckte med samma kraft i början.
Jag använde all min styrka,
men stången rörde sig inte.
Jag insåg att det inte skulle bli lätt.
Jag tryckte så hårt jag kunde,
men det kändes som att trycka ner en stolpe i marken.
Det såg inte bra ut.
De är verkligen jämbördiga.
De har samma styrka.
Exakt lika starka.
Kom igen, Amotti!
Amotti!
Nej!
Amotti! Nej!
Så där ja!
- Bara lite till, Beom-seok! - Håll ut!
- Jag visste det! - Fortsätt!
- Titta på Beom-seok. - Inte en chans.
- Han är galen. - Han är galen.
Som väntat var han stark.
Han var den tävlande jag var mest rädd för att möta.
Och som väntat var han stark. Han skulle inte underskattas.
Jag sa åt mig själv att stå emot.
Även om jag inte kunde gå framåt
ville jag inte hamna längre bak.
Jag var tvungen att hålla ut.
- Han knuffade honom till klockan åtta. - Ja.
Han måste pressa honom till sex.
Han måste bara knuffa lite till.
Men den rör sig inte längre.
Den rör sig inte.
Det finns fotfästen på marken
som de kan trycka ifrån.
Det fanns ett fotfäste.
Vi hade liknande kraft,
men Amotti hade sin fot på den,
så stolpen rörde sig inte hur hårt jag än tryckte.
Om vi båda hade sand under fötterna,
hade jag kunnat fortsätta trycka.
Så jag var ganska irriterad över det.
Jag kan inte föreställa mig hur frustrerade de måste vara.
Eller hur?
Man behöver den där snabba styrkan.
Det är över om en av dem sänker garden det minsta.
Det är viktigt att titta på motståndaren.
Då kan man trycka på när man ser en öppning.
Amotti tittar på honom nu.
Han tittar på honom för att hitta rätt tajming.
Jag visste att hans styrka skulle ta slut,
så jag tänkte knuffa när han bytte position.
Jag tänkte också slappna av för att få honom att halka,
och sen knuffa.
Jag väntade på rätt tajming.
Jag iakttog honom
för att hålla honom i schack.
- Tajming är allt. - De måste vänta på rätt tajming.
Titta på Amottis ögon.
Han är redo att knuffa när Beom-seok blir trött.
Han är som ett rovdjur på jakt efter byte.
- Han trycker på. - Stå emot!
- Beom-seok! - Nej!
- Nej, Beom-seok! - Kör hårt!
- Kom igen, Amotti! - Tryck, Amotti!
Du måste hålla ut, Beom-seok!
Fortsätt knuffa.
- Knuffa på! - Knuffa på!
Snyggt, Amotti!
- Nej. - Låt honom inte knuffa dig, Beom-seok!
Sänk kroppen!
Stör hans balans!
Kom igen, Amotti!
- Snyggt, Amotti! - Kom igen, Amotti!
Fortsätt!
Kom igen! Fortsätt!
- Höll han ut? - Det kommer inte att ta slut.
Det kommer att ta tid.
Hur lång tid har det gått?
Det har gått över tio minuter.
- Tio minuter? - Det har gått över tio minuter.
- Det handlar om uthållighet, inte styrka. - Du har rätt.
Är Amotti ens trött?
Han ler.
De ler mot varandra.
De njuter av det här.
- Det gör de. - De gillar det.
Det var så utmattande
att det fick mig att skratta.
Det var chockerande hur lite den rörde sig.
Jag undrade hur länge jag skulle behöva hålla ut,
och det fick mig att skratta.
- Förbannat. Det här tar aldrig slut. - Det här är svårt!
Det här är svårt!
Du klarar det!
- Kom igen! - Snyggt.
Beom-seok pressar på lite i taget.
Så där ja! Tryck på lite till!
Nej!
Kom igen, Amotti!
Snyggt, Amotti!
- Knuffa på! - Knuffa på!
Den rör sig inte.
Den rör sig inte alls.
Det är en så jämn match.
Det var tufft.
Det var svårast av alla matcher.
Jag visste att ingen av oss tänkte ge upp.
Det kändes som om det aldrig skulle ta slut.
Det har gått 20 minuter.
Hur har de hållit på så länge?
Det är löjligt.
Bäst av tre?
Det borde bara vara en runda.
De måste vara utmattade.
Allvarligt.
Jag har aldrig sett dem så trötta.
Amotti ler inte längre.
De är nog utmattade.
Jag kan inte föreställa mig hur svårt det måste vara. De trycker med full kraft.
Den rör sig inte.
- Tänk om det varar i en timme? - Det kan hända.
De måste vara så trötta.
Man ser styrkan de använder.
Titta på hans svett.
Han är genomsvettig.
De kanske bara lutar sig mot den för att de är trötta.
Han måste attackera.
Båda väntar på rätt tillfälle.
- Kom igen! - Kom igen!
Kom igen!
- Beom-seok. - Gruppledare Hong!
Pressa lite till!
Han tog chansen.
Han hittade rätt tajming.
Jag väntade bara på den tajmingen.
Amotti fortsatte att pressa,
så jag slappnade av och höll i.
Sen började jag knuffa när det fanns en öppning.
Jag tryckte på med allt jag hade.
- Han samlade styrka. - Precis.
Du är nästan där, Beom-seok!
- Kom igen! - Du är nästan där!
Han är så nära.
Han väntar och knuffar en sista gång.
Knuffa på lite till, Beom-seok.
Han knuffar.
- Så där ja. Fortsätt! - Kom igen!
- Fortsätt! - Låt honom inte!
Du är nästan där.
Amotti, du måste attackera!
Den rör sig inte igen.
En sista knuff räcker.
Tryck på!
- Beom-seok. - Fortsätt!
- Beom-seok. - Nej, han är nästan där.
Han knuffade när han såg en öppning.
Jag gjorde allt jag kunde för att stå emot.
Men jag trycktes tillbaka lite i taget,
så det var upprörande.
- Knuffa, Amotti! - Åt sidan! Använd axeln!
Han knuffar!
Nej, han kan inte låta honom trycka på mer.
- Kom igen. - Så där ja!
- Fortsätt! - Beom-seok.
Håll ut, Amotti!
- Han är så nära! - Han är nästan där!
Nej!
Tryck på, Amotti!
Håll ut!
- Bara lite till! - Du är nästan där!
- Kom igen, Amotti! - Nej!
Du är så nära!
Snyggt!
Det var galet.
Det är tröttsamt.
Det var så tufft.
- Jag har gåshud. - Det här är svårt.
Snyggt!
Hans kraft är inte av denna världen.
- Det var ett bra spel. - Hong Beom-seok är galen.
Det här är utmattande.
Det här är svårt.
Det var högt.
Det ljudet...
...träffade hårdare än jag trodde.
Det var som om mitt hjärta sjönk.
Det hade varit trevligt om jag hade orsakat det ljudet.
Det var väldigt upprörande.
Jag ville ändå göra mitt bästa.
Det var inte över än.
Jag har fortfarande hopp.
Det kändes bra när jag hörde det.
Jag var så nära.
Det var precis framför mig,
men det krävdes så mycket för att komma så nära.
I det ögonblicket gav jag allt.
Jag fick självförtroende när jag visste att jag kunde slå honom
när det gäller styrka.
Vinnaren av första matchen är Hong Beom-seok.
Hong Beom-seok.
- Du är grym! - Hong Beom-seok!
- Otroligt. - Han är galen.
Det måste vara bra för moralen.
- Hong Beom-seok är galen. - Han är galen.
Jag får gåshud över hela kroppen.
- Jag ryser. - Det var galet.
Vad synd.
- Hur ska de kunna tävla igen? - Det handlar inte bara om styrka.
- Amotti kommer att känna sig pressad nu. - Ja.
- Amotti kan inte förlora. - Det varade längre än 20 minuter.
Det blir inte lätt.
Om Amotti vinner den andra matchen blir det ännu ett chockerande resultat.
Då måste de tävla igen.
Det vore galet.
Om Beom-seok vinner nästa, är de 300 miljonerna hans.
- Okej. - De är hans.
Det är nästan över.
Den andra matchen börjar nu.
Tävlande, gör er redo.
Okej, kom igen!
- Du klarar det! - Kom igen, Hong Beom-seok!
När visslan ljuder,
börjar den andra matchen.
Jag hade vunnit efter en lång kamp,
så det var uppenbart vem som var starkast.
Jag behövde bara vinna en gång till, sen var det över.
Min stolthet tillåter mig inte att förlora igen.
Jag ska vinna och ta det till en tredje match.
Jag är nervös.
Det här gör mig galen.
- De bytte plats. - Det gjorde de.
De bytte.
Blir det här sista matchen?
- Okej. Börja! - Kom igen. Okej.
- Beom-seok pressar igen. - Vänta, han gör det igen.
Han satsar.
Jag tänker pressa hårt från början.
Det får inte bli en match till.
- Det är inte bra. - Han får inte lyfta benet.
Han gör det igen. Så där ja. Gräv i marken.
Bra. Gräv i marken.
Jag förväntade mig inget annat.
Han var så stark.
Men jag visste att jag skulle ångra mig om jag åkte hem
utan att ge allt jag kunde,
så mitt mål var att hålla ut så länge som möjligt.
Han rör sig lite i taget.
- Han rör sig. - Använd axeln.
- Så där ja. Snyggt. - Använd axeln.
- Snyggt! - Vad tusan?
Det tar inte slut snart.
Beom-seok pressar igen.
Kom igen, Beom-seok!
Knuffa!
Han använder bröstet för att knuffa.
Använd axeln!
- Så där ja! - Så där ja!
- Använd axeln! - Snyggt, Amotti!
Jag hörde nån ropa: "Använd axeln!"
Så jag använde axeln och knuffade.
Tävlingen krävde inte mycket strategi.
Det var en styrkekamp.
Jag trodde att jag hade övertaget.
Nej.
- Nej. - Håll benet i marken.
Det gör mig galen.
De använder mer styrka än i början av första matchen.
- Beom-seok vinner igen. - Bra. Tryck på, Beom-seok.
- Tryck på, Beom-seok! - Han trycker på.
Fortsätt knuffa.
Kom igen, Beom-seok.
Amotti satsar allt nu.
Det är över om han förlorar.
- Han är desperat. - Det är slutet.
Det kändes likadant som i första matchen.
Stången rörde sig inte.
Men jag visste att hans styrka skulle försvagas,
så jag höll ut.
Jag har en känsla av att Beom-seok vinner.
Båda har sina egna sätt att göra det på nu.
Rör den sig inte?
- Han börjar knuffa. - Han knuffar.
- Han börjar knuffa. - Så ja!
- Ett steg i taget! - Det är okej.
Det är 50-50.
Tryck, Amotti!
Det är i såna stunder man måste satsa.
Han försvarade sig bra.
- Bra. - Rör dig lite i taget!
Amotti...
...verkar vara den som attackerar.
Han är säkert desperat.
Jag provade olika ställningar,
men jag visste inte vilken som var bäst.
Han var så bestämd.
Det fick mig att undra om han ens var trött.
Hur klarade han sig så bra?
Han är så stabil.
- Titta på Beom-seok. - Han är ett med stången.
Han är stången.
- Han är som en pelare. - Hans arm stöttar benet.
- Han är som en pelare. - Han använder axeln och armen.
Du har rätt. Armen håller benet stadigt.
Han är fantastisk.
Det var tufft,
men jag visste att det skulle bli svårt för Amotti också.
Men det räckte inte för att få mig att svimma.
Så länge inga oväntade situationer uppstår kan jag nog vinna.
Det måste vara utmattande. De vilar.
Beom-seok är inget skämt.
- Han är övermänsklig. - Han är som en sten.
Titta på hans ögon.
Han pressar.
Jag trodde att jag skulle förlora igen.
Om man lutar kroppen mot stången känner man när motståndaren slappnar av.
Jag bestämde mig för att sikta på det ögonblicket.
- Det ser bra ut för Amotti. - Jag tror att Amotti har övertaget.
Men Beom-seok har mer styrka kvar.
- Ja, det har han. - Han ser inte så trött ut.
- Den är sned. - Titta på dem.
Det gör det svårare för Beom-seok.
Han måste sänka den.
- Vänta, nej. - Han måste sänka den.
- Tryck! - Han tappar balansen!
- Amotti. - Kör hårt!
Kom igen, Amotti!
- Han knuffar. - Skaka den upp och ner!
Håll ut!
- Håll ut, Beom-seok! - Sänk stången!
- Håll ut!
Du måste sänka den först!
Bra. Du klarar det! Okej!
Jag var tvungen att trycka på,
så ju lägre desto bättre.
Men stången var sned och jag fortsatte stå upp,
så jag var ganska nervös.
Mina fötter grep tag i marken.
Så jag behövde bara trycka vid rätt tillfälle
för att den skulle röra sig.
Och rätt tillfälle kom.
- Han trycker. - Amotti kör på.
Han trycker lite i taget.
Han trycker på!
- Knuffa! - Så där ja!
Han knuffar lite i taget.
Tryck på!
- Tryck på! - Så där ja!
- Kom igen! - Kom igen!
Kom igen, Amotti!
Tryck på!
Så där ja!
Va?
Så där ja!
Otroligt.
Det är galet.
- Det är galet. - Det är galet.
Amotti är galen.
Sista omgången är så intensiv.
Bra jobbat, Amotti!
Han fick övertaget. Vem som helst kan vinna.
- Det tog bara fem minuter. - Jag vet.
- Jag har gåshud. - Han blev klar på fem minuter.
- Nu kan vem som helst vinna. - Allvarligt.
Beom-seoks balans rubbades på ett ögonblick.
Den andra matchen är över.
Vinnaren av den andra matchen
- är Amotti. - Det här är så tröttsamt!
- Bra jobbat, Amotti! - Bra jobbat, Amotti!
- Fortsätt så! - Vinn 300 miljoner won!
Kom igen, Amotti!
Det här tar kål på mig!
Min viljestyrka lyste igenom.
Förbannat.
Jag var överlycklig.
Jag trodde att jag skulle vinna lätt,
men jag blev överrumplad.
Det här är svårt.
Den tredje matchen blir inte lätt.
De måste vara slutkörda.
Så det blir en tredje match trots allt.
Det är så dramatiskt.
Det är galet. Så här ska en final vara.
Han kan inte sluta skratta.
- Det är så intensivt. - De kämpar med näbbar och klor.
Vem som helst kan vinna.
Jag tror att Amotti vinner.
Eller hur? Vinden har vänt.
Så fort nån gör ett misstag är spelet över.
Det handlar om
- om de gör ett misstag eller inte. - Spelet är över.
- Det kan vara över på ett ögonblick. - Det är final.
Det vore förödande för den som förlorar nu.
Det kommer att hemsöka dem.
Båda satsar allt nu.
- Det börjar. - Finalmatchen.
Bara en gång till, Beom-seok!
Fokusera, Hong Beom-seok!
Vi köper ett hus, Amotti!
Vi köper ett hus!
Du klarar det!
- Sista matchen. - Lycka till.
- Nu avslutar vi det här. - Nu kör vi.
- Du är så cool! - Ni är fantastiska!
- Kom igen! - Så ska det se ut!
Respekt!
Nu kör vi!
- Snyggt, Amotti! - De bytte sida igen.
De bytte sida.
Jag förlorade innan jag ens försökte nåt i den andra matchen.
Så jag ska ge allt så fort visslan ljuder.
Jag vann andra matchen på kort tid.
Så jag tror att oddsen är på min sida.
Jag måste använda det till min fördel.
Den sista omgången i den sista tävlingen
som avgör vem som har den bästa fysiken.
Den riktiga finalen.
De förväntade sig nog inte att de skulle gå till en tredje match.
- Eller hur? - Ja.
- De vet hur man gör en show. - Allvarligt.
Tävlande, gör er redo.
Det är final.
Nu gäller det.
- Amotti vet hur det går till nu. - Det gör han.
Han vet vad han ska göra.
När visselpipan ljuder,
kommer den tredje matchen
att börja.
Jag vann en chans till,
så jag ska vinna.
Det är finalmatchen,
så jag har ryggen mot väggen.
Jag ska trycka hårt nog för att knäcka stången.
Jag ska ge allt.
Du måste få en bra start.
- Du klarar det! - Sänk kroppen.
Du måste få en bra start.
Kungen tar kronan om några minuter.
- Okej! - Amotti!
- Fortsätt trycka på. - Snyggt!
- Okej! - Sänk kroppen!
- Fortsätt trycka. - Bra!
- Knuffa på, Amotti! - Amotti.
Jag ville inte dra ut på det,
så jag började trycka på när visselpipan ljöd.
Amotti började trycka riktigt hårt direkt.
Jag var tvungen att hålla ut.
- Du klarar det, Hong Beom-seok! - Du klarar det!
Heja, gruppledare Hong!
- Fortsätt pressa. - Snyggt!
Så där ja!
- Kom igen! - Tryck på, Amotti!
Tryck, Amotti!
Amotti!
- Kom igen! - Va?
- Va? Han måste vara galen. - Han gjorde det!
- Va?
Jag sa ju att han lärde sig.
Tävlingen är över.
Amotti!
Jag vann.
Jag vann faktiskt.
Det kändes toppen.
Jag kom på första plats.
- Amotti är galen. - Han är galen.
- Jag sa ju att han fick kläm på det. - Han är galen.
Amotti är galen.
- Amotti vann. - Det är otroligt. Han vann.
- Han är galen. - Han är galen.
Han är fantastisk.
Det var fantastiskt. Han gjorde ingen besviken.
Beom-seok måste vara så nere.
- Han vann första matchen. - Han var duktig.
Han var jätteduktig.
Beom-seok gav allt.
Det krossar mitt hjärta.
Han föll på slutet.
Jag förlorade redan från början.
Jag kunde inte sänka kroppen och förlorade all min styrka.
Så jag föll och matchen tog slut.
Jag tog mig till final,
vilket betydde att jag hade en chans att vinna, men jag missade den.
Det är besvikelsen.
Men jag gjorde mitt bästa, så jag ångrar inget.
Jakten på den perfekta fysiken,
oavsett kön, ålder eller ras.
Physical: 100.
Sökandet efter den mest perfekta fysiken är nu över.
Den sista vinnaren som överlevde
serien av intensiva tävlingar mellan 100 deltagare är...
...Amotti!
Hong Beom-seok,
du är den sista eliminerade deltagaren i Physical: 100.
Säg några ord.
Efter att ha eliminerats ganska tidigt
i säsong ett...
...kontaktades jag igen för säsong två
och var ärligt talat ganska rädd.
Jag var kluven,
men min fru sa
att oavsett vad som händer,
skulle hon och mina två söner
heja på mig
och stötta mig för att jag antog utmaningen.
Hon sa åt mig att lita på dem
och hitta modet att utmana mig själv om jag ville.
Så...
...det tillät mig att utmana mig själv igen.
Ärligt talat är jag lite...
Jag är besviken...
...men jag ångrar inget.
Tack vare Physical:100
hade jag en bra upplevelse och fick många fina minnen.
Jag ska fortsätta
att leva utan rädsla för att misslyckas,
och jag ska fortsätta utmana mig själv.
Tack för allt.
Hong Beom-seok, krossa din överkropp.
Jag ville inte göra det här igen.
Jag var ledsen,
men jag kände mig lättad, som om en tyngd hade lyfts från mina axlar.
Det känns som om jag har vaknat ur en lycklig dröm.
Slutligen, den slutgiltiga vinnaren, Amotti,
säg några ord.
Efter att jag bestämde mig för att delta i Physical:100,
var det mitt dagliga mål att jobba hårt
i varje ögonblick och inte ångra nåt.
Min beslutsamhet att jobba hårt och inte ge upp
är vad som ledde mig till det här fantastiska resultatet.
Till de andra 99 deltagarna som var med mig på resan,
tack så mycket.
Jag kom först av 100 deltagare.
Den som överlever är starkast.
Och jag överlevde.
En sak jag har lärt mig medan jag tränade
är att det finns så många starka människor i världen.
Även om min tid här inte var så lång,
skapade jag många fina minnen.
Jag är så glad.
Olika kroppar existerar i den här världen.
Och vi samlas här på Physical:100
för att hitta den perfekta fysiken.
Vår jakt på den perfekta fysiken...
...fortsätter.
Undertexter: Carita Collins