KRÁLOVNA SLZ
No, já…
Já chtěl…
Co?
Chtěl jsem ti říct, že…
Já…
- Ano? - „Omlouvám se.
Za dnešek
a za všechno, co jsem ti provedl.
Už se to nestane. Odteď se k tobě budu chovat líp.“
Tohle jsem ti
chtěl říct.
Máš ale jen tři měsíce života?
Jak je to možné?
Jak bez tebe mám žít?
Jak je to možné?
Jsem z toho tak v šoku,
že ani nevím, co říct.
Myslíš to vážně?
Ano, blázínku.
Miluju tě, Hong He-in.
Miluju.
Když beze mě nedokážeš žít…
Ano?
Zemřeme společně?
Cože?
Říkals, že beze mě nemůžeš žít.
Nemyslel jsem to tak, že jsem si tím jistý.
Jen mě napadlo,
jestli to vůbec půjde. Zajímalo mě to.
Právě. Tak bychom měli umřít společně.
Dřív se to oficiálně dělalo. Říkalo se tomu sundžang.
Pohřbili tě s chotí.
Aha.
Sundžang.
Ano, sundžang.
Můžeš se ke mně chovat líp v posmrtném životě.
To není špatné.
Pronášet děsivé vtípky a tvářit se přitom jakoby nic,
to ti vždycky šlo.
Myslíš, že vtipkuju?
Myslíš to vážně?
Nedělej z toho drama.
Povídej.
Co přesně říkal doktor?
Kde tě bolí?
Opravdu říkal, že to bude trvat jen…
Že ti zbývají jen tři měsíce?
Pane profesore.
Výsledky testu?
Můžete mi to poslat e-mailem? Nemám čas tam zajít.
Musíme někam zajet.
Máš dnes čas, ne?
Dole čeká auto.
Nepojedu.
- Ani jsem ti neřekla kam. - Na tom nezáleží.
Odmítám s tebou kamkoli jet.
A kam jdeš teď?
Nevím. Nemám ponětí, kam jdu.
UNIVERZITNÍ NEMOCNICE SUNGMIN
Na rozdíl od běžných nádorů
jsou tyto vzácné tumory rozptýlené.
Počkat.
Kdy jsem sem přišla?
Prosím?
Pamatuju si, jak jsem byla v hale.
Jak to, že už jsem tu?
Jako bych se teleportovala.
Už se vám to někdy stalo?
Jak jsem říkala minule.
Někdy mě bolela hlava a často jsem zapomínala. A občas…
VIP klientům se loni moc líbila výtvarná dílna.
Byli tu známí umělci…
Restea se zúčastní taky.
Dnes je kvalita spánku…
Deset minut? Třicet?
Občas jsem si nevzpomínala, co jsem poslední hodiny dělala.
ŘEDITELKA HONG HE-IN
Paní Hongová.
Já myslela, že jste tu schůzku s panem ředitelem Bekem zrušila.
Proč tu ještě jste?
Dokonce jsem propásla důležitou schůzku.
Proč jste nepřišla dřív?
Myslela jsem, že to byl jen výpadek
následkem vyčerpání.
Neměla jsem žádné bolesti.
Takže…
Je mi něco?
Máte velmi vzácný typ glioblastomu, nádoru na mozku.
Ve světě mnoho takových případů není.
V Koreji jste určitě jediná pacientka.
- Musím na operaci? - Ne.
Aha. Dá se to léčit léky.
Váš případ je komplikovanější,
protože se od běžných nádorů liší.
Není to jasně ohraničená bulka.
Nádorové buňky jsou rozptýlené všude po kraniálních nervech.
Oblast postižení je rozsáhlá.
Nejvíce koncentrované jsou poblíž spánkového laloku.
Domnívám se, že to je důvodem té dočasné ztráty paměti.
Je to vzácná choroba.
Projevuje se nespecifickými příznaky a je individuální.
Zhorší-li se, můžete zaznamenat halucinace či poruchy osobnosti.
Problém je, že léky příliš nepomohou.
A operace je moc riskantní,
protože nádorové buňky se již příliš rozšířily.
Paní Hongová?
Jste v pořádku?
- Dobře. - Prosím?
To je scénář pro obyčejné lidi.
Chápu.
Teď řekněte, jaká léčba je dostupná mně.
Chci znát svůj případ, ne jejich.
Vybíráte peníze na novou nemocnici pro děti.
Můžu se toho ujmout.
Jen mi řekněte,
jak se toho můžu zbavit.
Pokud vím,
momentálně na to lékařské řešení neexistuje.
Nejlepší, co se dá dělat, je nasadit léky
na zmírnění bolestí hlavy a ztráty paměti.
Momentálně však není možné onemocnění vyléčit…
Naznačujete,
že brzy zemřu.
Fajn. Řekněte.
Za jak dlouho?
Soudě podle šíření nádorových buněk
odhaduji, že máte asi tři měsíce života.
Jak to může vědět?
Jako doktor to ví nejlíp.
Znám svoje tělo.
Mluvíš jako zabedněná bába.
Viděl jsi mě někdy jíst nezdravě?
- Ne. - No vidíš.
V životě jsem nepila limonádu.
Myslíš, že mě baví pít zeleninové šťávy a jíst, co jím?
Stresu jsem se bránila ranní meditací a večerní jógou.
Dech jsem si hlídala kyslíkovým koncentrátorem.
Od narození se snažím být zdravá.
Chápu to.
Uklidni se.
Touhle chorobou neonemocní ani ti, co pijí, kouří,
jedí, co se jim zlíbí,
a nehlídají si dech.
Tak proč já?
To nevím.
Fajn.
Chápu, že jsem nemocná. Ale proč mě nevyléčí?
Lidi lítají na Měsíc, auta se řídí sama,
ale mně z hlavy nedokážou vyjmout malý nádor?
To je absurdní.
Co kdybychom šli
zítra do nemocnice spolu a ještě si to ověřili?
Na co?
Musíme mít jistotu. Třeba určil špatnou diagnózu.
A co bys pak dělal?
Byl bych štěstím bez sebe.
Pojďme si to tam všechno ještě ověřit.
Jsi teď rozrušená.
Zkus na to zapomenout, odpočiň si…
Myslíš, že můžu spát?
Chápu.
I pro mě je to strašný šok.
Nevím, jestli usnu.
Oproti včerejšku se určitě
cítím jinak.
Ty si broukáš? Chceš pohřbít s ní?
Jsem smutný.
Čeká nás loučení.
Za tři měsíce se rozejdeme, a ani nebude třeba rozvod.
Ne.
Neusmívej se.
Svěs koutky.
He-in?
Počkat. Nikdy si nepřispí.
Co se děje?
Hej.
Už bylo sedm.
Co?
Co je?
Ranní políbení.
Dobré ráno.
Musíš mít dobrou náladu, když to říkáš.
I tvá pleť jen září.
Vyspal ses do růžova.
To já se celou noc převalovala.
Já?
Moje pleť?
To není pravda.
Ne, to není možné.
Varuju tě.
Jsi jediný, kdo o tom ví.
Zjistí-li to někdo, je to tvá vina.
Rozumím.
Hodláš to tajit napořád?
Ano.
Neměla by to rodina vědět?
Jistěže ne. Ti jsou ti poslední.
Ale myslím…
Jsem krůček od toho, stát se členkou Bilionového klubu.
Víš, co dědeček říkal, když mi ten obchodní dům předával.
„Jestli tvé prodeje
převýší bilion, dám ti přednost před tvým otcem.“
Chceš mi to zkazit, když jsem tak blízko?
Proto jim to nechceš říct?
Hong Su-čeol je ten typ, co volá doktora,
aby si potvrdil, jestli mám fakt chřipku.
Myslíš, že máma je jiná?
Jestli se o mé nemoci dozví,
vykopnou mě z domu.
Budou se hádat, kdo dostane můj majetek.
To nedovolím.
Jen přes mou mrtvolu.
Proč myslíš, že mě děda chce před snídaní vidět?
Chce mi vynadat a posnídat až po tom,
co si pěkně uleví?
Nevíš, co ti může chtít?
Možná proto,
jak jsem chtěl prodávat tu newyorskou bio kávu.
Tu, se kterou sis byl tak jistý?
Ano, ale šlápl jsem vedle.
Ti parchanti to na mě navlíkli a domluvili se nakonec s Jeom Sang-džinem.
Proč je na světě tolik lumpů bez skrupulí?
Myslíš, že to děda ví?
Vždyť jsem to zjistil teprv nedávno.
Kdo chce podnikat, musí riskovat.
Neboj se. Za to, že ten obchod nevyšel, mohla vyšší moc.
Ano, máš pravdu. Vyšší…
Ten obchod ztroskotal kvůli vyšší moci.
Ale stejně se bojím, co řekne.
Je to tvůj děda, ne satan.
Věř si a řekni mu to.
- Měl bych, viď? - Jo.
Jak můžeš být tak neschopný?
Dědo, ten obchod ztroskotal
na vyšší moci…
Cože? Nějaký obchod ztroskotal?
O čem to mluvíš?
O uvedení na trh té bio kávy.
Nezavolals mě kvůli tomu?
Ne, kvůli tomu,
že jsi přeplatil osm miliard wonů
na korporátní dani!
- Cože? - Hjun-wuův právní tým
to zjistil a podá žádost o nápravu.
Kdyby ho nebylo, spláchl bys ty peníze do kanálu!
Není bratr tvé ženy
finanční ředitel?
- Ihned ho vyhoď! - Ale…
A s tou kávou sis byl tak jistý.
To jsi taky zpackal?
- Ne… - Odpověz!
Proč musíš všechno podělat?
Copak ses od He-in nic nenaučil?
- Co? - Víš…
Řekni něco, ty budižkničemu!
No tak, spusť!
Od čeho máš hubu?
- Já… - Tak odpověz, blbe!
Rád bych, ale…
Mluv!
Nemůžu dýchat.
Cože?
Vstaň!
Doktor Džeong si myslí, že to byla panická ataka.
Proboha.
Asi tě dědeček moc vystresoval.
Za to může Hjun-wu.
Proč je v tom, co dělá, tak dobrý?
Mrzí mě to, matko.
Je to bratrova chyba.
Nesmysl, zlato.
Tvůj bratr se dřel, jen udělal chybu.
Osm miliard wonů nic neznamená.
Osm miliard wonů?
Takový poprask kvůli osmi miliardám?
Kde je Hjun-wu?
Moc se omlouvám,
ale výsledky se nezměnily.
Opravdu jí zbývají jen tři měsíce?
- Přesně? - To nedokážu odhadnout.
To je nezodpovědné.
Jste neurolog s 30letou praxí.
Prosím pokuste se být přesný. Řekněte nám jasné číslo.
To stačí. Jdeme.
Ne, He-in. Musím to slyšet.
Dobře. Jdu napřed.
Pane doktore.
Ocenil bych, kdybyste byl přesný.
Jde o mou ženu.
To je absurdní.
Já jsem jiná.
Co ty tady?
Proč to Hjun-wu nezvedá? Je v kanceláři?
Ptala jsem se, co tu děláš.
Co na tom, že Su-čeol přeplatil pár miliard?
Hjun-wu se o to mohl postarat diskrétně.
Dědeček se na Su-čeola rozběsnil.
Nějak se to musel dozvědět. Hjun-wu takový není.
Za co mě máš?
Vím, že za tím stojíš ty.
Na to nemám čas. Já…
Momentálně řeším něco vážného.
Su-čeol dnes…
Měl panickou ataku.
Aha.
Muselo tě to vyplašit.
Ale mami,
říkám ti, že taky řeším něco vážného.
Nezajímá tě co?
Ty si vždycky umíš poradit, ať je to vážné, nebo ne.
Jasně.
Postarám se
o sebe sama.
Měla bys jít. Mám práci.
No jo, mě si nevšímej.
Stejně jsem přišla za Hjun-wuem.
Neprovokuj.
Nebo tvůj syn bude až do mé smrti trpět,
nehledě na to, kolik práce nebo starostí mám.
- Cože? - Budu ho trápit navěky.
Jo tak.
Myslíš, že budu jen přihlížet?
Jen si to zkus.
Proč jsi chtěl jíst tady?
Už se necítím bezpečně ani u nás v zasedačce.
Na veřejnosti mi to vyhovuje víc.
Proč?
Protože tím, že půjdu proti Queens, riskuju život.
Proč bys to dělal?
Co jsem tě viděl brečet, jsem se dlouho rozmýšlel.
Ale pomůžu ti. Rozvedeme tě!
- Hele, to… - Nebylo to snadné rozhodnutí.
Možná přijdu o práci.
Nedělej to.
Proč ne?
Nebudu se rozvádět.
Ne? Neříkals, že už to nemůžeš dál snášet?
No…
Jen proto, že jsem neviděl východisko.
Ale teď už ho vidím,
takže už to vydržím.
Co? Jaké východisko?
No…
Bůh mi zajistí, že se určitě rozejdeme.
Víc bych to nerozebíral.
Řekni mi to polopatě.
Přijď za půl hodiny do první části parkoviště u řeky.
Co to děláme?
To, co ti teď řeknu, je důvěrné.
- Když to někdo zjistí, můžeš za to ty. - Ale.
O co jde?
To myslíš vážně?
Řekla mi to, když jsem ji chtěl požádat o rozvod.
Že jí zbývají tři měsíce.
Dnes jsem byl u jejího doktora.
Bože, Hjun-wu.
Teda.
To je šílený. Co na to říct?
Ze všeho nejdřív
- ti potřesu rukou. - Ne.
Pravda, nesluší se radovat.
Tak ten hajzl budu já.
Štěstěna je ti nakloněna.
Kdybys jí ty rozvodové papíry dal, odešel bys
s prázdnýma kapsama.
Těch pár vteřin tě zachránilo.
Počkat. Takže převezmeš Queens?
Myslíš,
- že jsou tak pitomí? - Proč?
Podepsals předmanželskou smlouvu?
Že si nerozdělíte majetek?
Vždyť víš, budeš dědit tak jako tak,
pokud tedy nesepsala závěť.
Ano, sepsala to
v závěti.
Fakticky?
Ano.
Ještě než jsme se vzali.
Odmítla mi cokoli odkázat,
a dokonce to nechala i notářsky ověřit.
Ještě před svatbou.
Tihle hlavouni jsou fakt něco.
Opravdu důkladní.
To nevadí.
Jsem jen rád,
že za tři měsíce od nich budu mít klid.
Ale přemýšlej.
Proč ti bůh dopřál ještě tři měsíce?
Hjun-wu.
Advokáte Beku.
Bavme se jako profesionálové.
Během těch tří měsíců přece závěť může přehodnotit.
Musíš si ji za tu dobu získat,
aby si řekla: „Pane na nebi, on mě tak miluje.
Měla bych mu před smrtí odkázat svůj milovaný obchodní dům Queens.“
Co to meleš?
Proti dvouleté vojenské službě nejsou tři měsíce nic.
Ber to takhle, bude to snazší.
Polož se do lásky k ní
tělem i duší.
Hele.
Fakt si myslíš, že jsem
takový prospěchář?
K čemu to?
Dnes máme výročí svatby.
No a?
Před dvěma lety jsem ti přichystal překvapení,
ale naštvala ses a řekla, ať z toho nedělám drama.
- No a? - Takže loni jsem nic nepodnikl.
I tak ses naštvala, že jsem tě poslechl,
prý jestli bych se zabil, kdybys mi řekla.
Ryješ do mě, že si nevidím na špičku nosu?
Ne, v žádném případě.
To bych ti přece nepřinesl pugét.
To bylo naše manželství někdy tak krásné, abys mi k výročí
nosil kytky?
Popravdě,
to říct nemůžu.
Ale pořád to můžeme napravit, ne?
Přeju ti…
hezké výročí svatby.
Dones mi vázu.
Jak to vypadá?
Pohádali se, nebo tak?
Ne, to ne. Spíš…
- Spíš co? - Jsou si blíž.
- Blíž? - Ano.
Moc hezky se o ni stará. To se mu vůbec nepodobá.
Byl ten stůl vždycky pro deset lidí?
Pro dvanáct.
A přitom u něj sedíme jen my.
Ale moc daleko od sebe.
Co je to s tebou?
Odteď
budu sedat tady.
Ta smlouva má příliš mnoho nevýhod.
Musíme stanovit poplatek za rekonstrukci obchodu.
Vzhledem k oblíbenosti té značky nemyslím,
že tím nějak moc proděláme.
Správně, ale nejsou povinováni zůstat po určitou dobu.
Řekněme, že abychom je k nám dostali,
utratíme pět miliard wonů.
Budou-li chtít za rok odejít, nemáme právo jim bránit.
Také musíme platit pokutu, zjistí-li,
že lidé prodávají padělky jejich zboží.
Jsi v pořádku?
Moment. To je dobré…
Nemluv. Zařídím to.
- Zavolejte sanitku. - Prosím?
Jsem v pořádku.
Opravdu?
Jen jsem se zakuckala.
- Fakt? - Ano.
Takže?
Můžeme pokračovat?
Ano, pane.
Nevolejte tu sanitku.
Co to do něj vjelo?
Jen se snaží přežít.
Na shledanou, pane.
Uvidíme se později. Sbohem.
Kdyby nic neudělal,
byla by vzteky bez sebe.
Je mi ho vážně líto.
Je zima. Měla jsi počkat uvnitř.
Jsi celá prochladlá.
Co když se nastydneš?
Proboha.
Máš úplně zmrzlé ruce.
Sekretářko Na, bude tu brzy odvoz?
Ano.
Vydržíš to?
Nemám zavolat sanitku?
Už je tu.
To je dobré.
Kristova noho.
Měli by se přece hádat.
Co to s nimi je?
Neříkala jsem ti,
abys nedělal drama?
He-in, já neumím z ničeho dělat drama.
Teď děláš drama.
Promiň.
Nevím proč,
ale Hjun-wu mi připomíná Grace Kellyovou.
Nevzala si krále?
- Připomíná mi Dianu. - To ne.
Ti dva se rozvedli.
- Pardon. - Mi-Seon.
Máš mi vlasy ostříhat, ne vytrhat.
Omluvila jsem se.
Fakt se k nám nechováš pěkně. Je to proto, že jsem v domácnosti?
- Asi jo. - Řekni nám pravdu.
Vadí ti, že probíráme, jak Hjun-wu vypadá?
Hjun-wu byl vždycky fešák.
O to nejde.
Jo.
Slyšelas to?
- Co? - O té dceři z obchodu s elektronikou.
- Co se provdala mezi ty doktory? - Jo.
- Budou se rozvádět. - Jo?
- Vážně? - Ano!
- Propáníčka. - Bože na nebi.
Ježiš, vždyť o nic nejde.
Rozvody jsou dnes normální.
Vždyť o rozvedených párech běží i pořady v telce.
Dnes to už není žádná ostuda.
Její máma se před sousedy musí tak stydět.
Jak se pořád vytahovala, že má teď v rodině doktory.
Sama už si tak připadala.
Když někdo omarodil, hned mu radila.
- To teda jo. - Proč jdou od sebe?
Prý kvůli rozdílům.
Jak jsem říkala.
Manželství nevydrží, když jsou ti dva moc jiní.
Ale netvrdím, že je to tak vždycky.
Hjun-wu je v manželství spokojený?
Jasně že jo.
Ale víš, co se říká.
Že lidi v Soulu na nás koukají svrchu.
To jo.
A Hjun-wu se přiženil do rodiny boháčů.
Moje švagrová je jiná.
No to jistě.
Tak proč se tu neukázala na šedesátiny?
Hned se o tom mezi lidmi začalo šuškat.
- A co? - Že spolu nevycházejí.
Že se k Hjun-wuovi nechovají hezky.
Na ty oslavy chodí jen ti, co se sami
k vyženěným příbuzným nechovají hezky.
Ale ti, co jsou k nim milí,
tohle nedělají.
No jo. A jsi normální?
Proč bych nebyla?
Tak uvolni ty pěsti, nebo ještě jednu schytám.
- Bolí mě hlava. - Co to do ní vjelo?
- Není normální. - Jo.
Dnes mě bolí celé tělo.
Neházej tu věcmi.
Pinky to vidí, víš?
Hjun-wu je ale pitomec.
To bude tím titulem ze Soulské státní. Stal se z něj
arogantní blb. To je pak těžké se těm boháčům vlichotit.
Ale nebylo by lepší, kdyby si ho oblíbili?
Jo. Já se studentům snažím vlichotit každý měsíc.
- Proč? - Aby se zapsali na další měsíc.
No jo, já si taky nevydělávám rukama.
Ani omylem. Pusou.
„Pane jo. Vám to dnes sluší. Jen záříte!“
„S tím novým účesem jste omládla o deset let.“ Furt dokola.
Kéž by Hjun-wu byl jako my.
Bože můj.
Tolik jsem se v něm viděl.
Mami, neměla bys s tím něco dělat?
Vždyť se možná fakt rozvede.
Rozvod není tak hrozný.
Miláčku.
Když lidi myslí, že už to nepřežijí, rozvedou se.
Je to tak lepší.
Ty nudle jsou dobré.
Ještě sezamový olej?
Jo, přidej mi.
Připravil jsem pro každého jídlo individuálně
podle výsledků krevních testů.
Pro zástupce předsedy low-FODMAP dietu
na váš dráždivý tračník.
Děkuji.
Kde je dědeček?
Nesmí jíst kvůli zítřejší prohlídce u doktora.
Určitě se dožije 120 let.
Já nemám žádné maso.
To kvůli cholesterolu.
He-in.
Ano?
Ty dostaneš stravovací doporučení zítra.
Zažaluju tě za to, žes svůj obchodní dům postavila
v Gwanggju na mé parcele.
Už jsme to probraly, když se začalo stavět.
A nebyl to moc velký pozemek.
Všechny války začaly proto, že jedna strana vkročila na půdu
- té druhé. - Dovolilas mi to.
Já ano, ale pan advokát Šim byl proti.
Mohou se rozšířit drby o tom, že jsi měla protekci,
a z toho daru budu muset zaplatit daň.
To mě zažaluješ teď, když už
ta budova stojí?
Ještě jste neotevřeli.
Aha. Takže ji mám zbořit?
He-in, nemá zájem ten případ prodlužovat.
Chce vyjednávat.
- Hjun-wu. - Ano, pane.
Dohlédni na to a vymysli patřičné opatření.
„Patřičné opatření?“
Co to má znamenat? Mám se bát a vycouvat?
Tohles myslela, kdyžs říkala, ať se ukážu?
A teď mi hrozíš žalobou.
Jen říkám…
Já myslím…
Hjun-wu.
Skáčeš mi do řeči?
Omlouvám se.
Ale protože jste už podala stížnost,
projdeme si ji a dáme vám odpověď.
Nicméně se o tom dříve či později dozví tisk.
A to by nás mohlo stát pokles ceny akcií.
Budu muset zpravit i dědečka.
O to se postarám.
Ano, madam. Tak to je vše.
Není jí moc dobře.
Prosím, omluvte nás.
Chtěla jsi to před rodinou tajit.
Ale?
Ale nebudou mít podezření, že se něco děje,
když jsi celá napjatá a třesou se ti ruce?
Jo. Nedokázala jsem se ovládnout.
A co ty?
Skočils mámě do řeči a postavil se za mě.
Taky ses na mě podíval láskyplně.
To bylo ještě podezřelejší.
Chovej se jako vždycky.
Odkdy mi loupeš krevety?
Nebude nám to fungovat.
Je to nemožné.
Jak se po letech odcizení můžeme změnit?
Ale copak to nešlo,
- před třemi lety? - Co?
Nebyls zamilovaný?
- To ano… - Oba jste byli.
Přiletěla za tebou vrtulníkem,
vzepřela se rodičům. Ty taky.
Byl jsi v tom až po uši.
Zaláskovaný až na půdu.
Nebyla to snad láska?
To bylo před lety.
Ano, jistě, ale dám ti příklad.
Jako děti se učíme plavat. Pak desítky let neplaveme,
ale když jsme pak zas ve vodě, neutopíme se.
Myslíš si, žes všechno zapomněl, ale tělo si to pamatuje.
S láskou je to stejné.
Myslíš, žes zapomněl, jak na to,
ale když na to přijde, srdce si vzpomene.
Ale to není jako plavání.
Ale je. Zamilovanost není nic zvláštního.
Divné, viď?
Bereme se, protože se milujeme.
Tak proč láska vyprchá?
Jako rozvodový právník
myslím, že kvůli tomu, že manželství má exkluzivitu.
Manželé se nemusí snažit.
Časem jsou zklamaní a hádají se.
Pak přijdou ke mně. Manželství zkrátka znemožňuje
zůstat zamilovaný.
- Myslíš? - Podle mě je nejlepší neženit se,
když chceš zůstat dlouho zamilovaný.
Prosím přijmi toto na důkaz mé lásky a věrnosti.
Zlato.
Pomátl ses? Jaký „zlato“?
Už je to doba, paní sekretářko.
Dobrý den, paní.
Berete se? Vy dva?
A ještě k tomu v Koreji?
Aha.
Slyšeli jste, že jsem ve vězení.
Proto jste se vrátili.
Jenže smůla.
Pustili mě.
Uklidni se.
Co jsem ti řekla?
Že tě to nebude stát kejhák,
jen když se vypaříš ze země a budeš nenápadnej.
- Ano. - A ty se opovažuješ
mít svatbu před celou rodinou,
když jsi mi zahýbal?
Zlato.
Zlato!
Madam, máte tu krev.
Není moje.
- Kde? - Na tváři.
To byste neměla. Jste v podmínce.
Mohli by vám zvýšit trest za napadení a hanobení.
Hanobení? To, co jsem jim zatím udělala, k tomu má daleko.
Mám ti ukázat, jak vypadá zhanobení?
Jestli to uděláte, budete možná za mřížemi do 60.
To byste chtěla?
S jejich právníkem jsem se domluvil.
Kolik?
- Chcete to vědět? - Radši ne.
Určitě dost, aby si za to postavili bazén.
Neměla jste to dělat.
Pořád je nenávidíte?
Kouříš?
- Přestal jsem. - Já jo.
Naučila jsem se kouřit, protože všichni mí ex mě podváděli.
Tady se nesmí kouřit.
Pojďme.
Kam?
Zatraceně.
Tolik jsem chtěla pryč z lochu.
Ale když jsem teď venku, nemám kam jít.
Měla byste jít domů.
Předseda na vás čeká.
Beom-dža.
Prý jsi celý den nejedla.
Co je ti po tom, jestli chcípnu hladem?
Dals mě zavřít, jsem ti ukradená.
To jsem nebyl já.
Napadla jsi nevinnou ženu,
pykala jsi za své činy.
Jo tak.
Ženská, co zabila mámu a stala se paní domu,
je naprostý neviňátko.
Není paní domu.
Oficiálně ani do rodiny nepatří.
Jen jsem ji něžně povískala ve vlasech, ale já jsem ta špatná.
Něžně sotva, když jí vyhřezla ploténka.
Jo! Tak se starej o sebe a nech mě kvůli její plotýnce zdechnout!
Hele, Beom-dža.
Křivdíš jí.
Seul-hi od nás nic nechce.
Nejde jí o majetek ani dostat se do rodiny.
To mě děsí ještě víc.
Co může mít za lubem, když žije s tebou, a nic nechce?
Jsi starej páprda, co neví, co s prachama!
Tak dost!
Ach jo.
Zajímalo by mě, jestli někdy zmoudří.
Ale už jí bylo padesát, tak nevím, nevím.
Netrap se tím.
A vím, že pro tebe nejsem partie.
Ale vůbec se nesoustředíš na hru.
Jak to?
- Bože. - Hypnotizování šachovnice není k ničemu.
Dívej se z širší perspektivy.
Máš pravdu.
Když ustrašeně utečeš, dostanou tě.
Ale když se bez přípravy pokusíš
tygra polapit,
přijdeš o všechno.
To ne.
Džanggi tě o životě může hodně naučit.
Obsadila jsem ti palác.
Kam se teď vrtne tvůj král?
Šach mat.
To jsi plánovala?
Nebo jsi měla jen štěstí?
Nejsem si jistá.
Prohrál jsi, dlužíš mi laskavost.
O co jde?
Vyberu si ji, až budu chtít.
Miláčku, viděls to?
Myslím, že jsem viděla padat hvězdu.
Nevěděla jsem, že jsou vidět i ze Soulu.
Než jsi porodila He-in, snila jsi o nich.
Vážně?
Těšila ses, že budeš mít holčičku.
To nevím. Nevzpomínám si.
Drahá, nebuď na He-in tak přísná.
Co jsem provedla?
Jak dlouho tě minulost bude strašit?
Měla bys to překonat a jít dál.
To jsi říkal i tehdy. Tvůj otec nechtěl problémy,
tak jsi poslechl.
Pořád nechápu, proč Su-wan už nežije.
Byla to nehoda. Není to ničí vina.
Máš pravdu. Není to ničí vina,
ale už to není.
A stále mě to tolik trápí, každý den.
Pro ostatní…
I pro tebe už je to minulost.
Ale já tu chvíli prožívám zas a zas.
Pronásleduje mě den, když jsem přišla o děťátko.
Takže nečekej, že budu rozumná.
Proč ještě není doma?
Je vážně nemocná?
Vydrží toho strašně moc.
Upřímně, její šance na přežití je mizivá.
Ale zázraky se dějí.
Prosím?
Jak často se dějí?
Stává se to často?
Během své třicetileté praxe
jsem zažil mnoho zázračných uzdravení,
dokonce u ještě beznadějnějších prognóz.
Neztrácejte naději.
KLINICKÉ PŘÍPADY NÁDORŮ MOZKU
ZHOUBNÝ NÁDOR NEVZDÁVEJTE LÉČBU
„Po prognóze tří měsíců života žije dalších 30 let.“
Třicet let?
Fakt?
Nevěděl jsem, že se to děje tak často.
Doktoři tedy nemusí mít vždycky pravdu.
To je… Bože.
To není jako v seriálech.
„Nádory po probuzení zmizely. Z lékařského hlediska nemožné.“
Jak to může být z lékařského hlediska nemožné?
Tak tohle má být
moderní medicína? Vážně?
PACIENTI V TERMINÁLNÍM STADIU SE MOHOU VYLÉČIT
PO PROGNÓZE 3 MĚSÍCŮ ŽIVOTA ŽIJE DALŠÍCH 30 LET
ZÁZRAČNÉ VYLÉČENÍ MÉ RAKOVINY SLINIVKY
TI, CO SE NEVZDÁVAJÍ
He-in.
Kdy jsi přišla?
Proč spíš tady? Jdi do postele.
Jo, půjdu.
Taky bys měla.
Dobrou noc.
Hjun-wu.
Ano?
Popravdě,
podezírala jsem tě.
Cože?
Myslela jsem, že budeš mít radost, že umírám.
Říkala jsem si, že proto jsi ke mně tak milý.
Taky jsem si myslela,
že máš postranní úmysly.
Přiznávám.
Podezírala jsem tě.
Nevěděla jsem, že sis to vyhledával na internetu.
Zázraky se dějí častěji, než si myslíš.
Co…
Nemusíš sem chodit.
Neboj. Já to přežiju. Stůj co stůj.
Hrála jsem drsnou,
ale ta diagnóza mě vyděsila.
Zdeptalo mě to.
Částečně mi bylo jedno, co se mnou bude.
„Ale jestli mám vážně jen tři měsíce,
pomůže mi vůbec léčba?
Neměla bych to vzdát?
Nikdo by pro mě netruchlil.
Ani rodina ne.“
To všechno mě napadalo.
Chápu.
Ale jeden člověk tu je.
Ty jediný chceš, abych žila.
Já?
Ano. No jistě.
To chci.
Bylo to pro mě těžké.
Bylo toho na mě moc, ale ty mi dodáváš naději.
Taky jsem pátrala.
U nás ne, ale v cizině se podobné případy vyskytly.
Existuje spousta laboratoří vyvíjejících nové léky.
Když na to budou mít prostředky, dokážou vývoj urychlit.
Budu je aktivně podporovat.
Opravdu?
To tě tak potěšilo?
Ano.
Jistěže ano.
Neboj.
Kvůli tobě se budu snažit nedat se.
To máš na sociální sítě?
Co kdybys tam měla jen část obličeje?
Fakt chci, aby tě svět viděl.
Ale budou o mně psát články.
A to si tví rodiče nepřejí.
Nechci dělat problémy.
Ty jsi vážně…
No dobře.
Navíc
Jun-ho mě poprosil, ať to tajím, dokud to nebude potvrzené.
Náš finanční ředitel? A co?
Má kvůli těm osmi miliardám špatné svědomí.
To je úplně v pohodě.
I tak.
Snaží se tě s někým zkontaktovat, aby to napravil.
- S kým? - Investorem fondů soukromého kapitálu.
To on investoval
do té bio kávy za Jeom Sang-džina.
Vážně?
Je to David Jun. Napůl Korejec, napůl Američan.
Přijel do Koreje nedávno.
Má pod palcem peníze z blízkovýchodní ropy
a tady chce najít nové investice.
Rád by tu investoval nejméně pár bilionů wonů.
He-in se snaží do obchodního domu nalákat Hercynu.
A díky Davidovi by ta značka mohla v Soulu otevřít
svůj první asijský vlajkový obchod.
Ahoj.
Blahopřeju. Ta rekonstrukce jídelní sekce je moc povedená.
Poslední dobou tam chodím často.
Jo, slyšela jsem.
Každopádně Královský obchodní dům má do tvého daleko.
Ale dezerty musíme doladit.
Máme co dělat.
Jakmile bude stát plaza s fontánou,
přivedeme k nám Hercynu
a od toho se odpíchneme.
Ne, musíme se snažit víc.
Co na tom, že máme skvělý food court?
Obchodní dům bez Hercyny je jen velká restaurace.
Taky pro ni máme místo.
Můžu ti dát tip?
Jistě, když chceš.
Dobře.
Určitě víš, že pan Hermann
klade na první místo firemní hodnoty.
Věří, že nejlepšími obchodními partnery jsou ti,
co si s ostatními umějí vytvořit dobrý vztah.
Je o tom přesvědčen.
- Na a? - Koukni se kolem.
Všichni si přivedli ženu, milence nebo rodinu.
Ty jediná
jsi přišla sama.
Co?
Udivuješ mě.
Všichni ví, že nemáš přátele,
ale že zrovna sem jsi přišla bez doprovodu?
Jako osamělá vlčice.
To jsi prostě ty, He-in.
Chudinko.
BEK HJUN-WU
- Kde jsi? - Na přelíčení.
Co říkal?
O čem to mluvíš?
Snažíš se narychlo sehnat manžela.
Nepřijde.
- Má přelíčení. - Jak příhodné.
- Cože? - Co můžeš dělat?
Nemůžeš ho odtamtud odvolat.
To je vhodná výmluva.
Není to výmluva, vážně je u soudu.
Proč tak vážně? Jen jsem žertovala.
Nedej na drby.
Já na ně nedám.
- Jaké drby? - Jistě jsi slyšela.
Že jste od sebe a budete se brzy rozvádět.
Že si tě vzal jen pro peníze. Ani se mi to nechce říkat.
Ale říkáš to.
To ještě nic není.
Měla sis vzít někoho normálního.
Drbny by neměly tolik co probírat, kdyby sis vzala
někoho, kdo je stejná liga.
Něco jsem si během let uvědomila.
V manželství je důležité najít si životního partnera,
který má nakročeno stejným směrem.
Poslední čtyři roky mého manželství
byly naprosto poklidné.
Proto mne asi zajímají páry, kterým to neklape.
Jaké to je? Nikdy jsem se na manžela nenaštvala.
Proč se ptáš mě?
Neměla by sis na mně vylévat vztek za to,
že tě manžel nemiluje.
Měla sis vzít Jun Eun-sunga.
Proč ho teď vytahuješ?
Ty to nevíš?
Je pravá ruka pana Hermanna.
Je klíčem k tomu se k němu dostat.
Cože?
Stal se z něj veleúspěšný muž.
Už to není ten kluk z univerzity.
Teď spravuje finance šejkům.
Proto jsem ho byla přivítat na letišti.
Eun-sungu.
To je ale doba.
Měls mi dát vědět, že jsi zpátky v Koreji.
Nepamatuješ, cos mi řekla naposled?
„Nekontaktuj mě.“
- Vážně? - Ano.
To pochybuju.
„Zůstaneme v kontaktu.“
Neřekla jsem tohle?
Máš pravdu. Řekla jsem ti, ať už mě nikdy nekontaktuješ,
protože jsi moc tlačil na pilu.
Jo. Ale vypadá to,
jako bys měla něco na srdci.
Určitě už se ti to doneslo,
tak to prostě řeknu.
Je-na je teď má velká konkurentka v boji
o získání Hercyny do našich obchodů.
Zdá se, že s panem Hermannem máte dobré vztahy.
Pověz.
- Můžeš mi v tom pomoct? - Já?
Proč bych měl?
Popravdě si z minulosti moc nepamatuju.
Řekněme, že jsme se rozešli
v dobrém?
Moc děkujeme za pozvání.
Nádherná podívaná nebývalé kvality.
- Moc si toho vážím. - Rád vás vidím.
- Děkuji mockrát. Neznáme se? - Bavíte se dobře?
Asi s ním promluvím.
Kdy to přelíčení skončí? Už to bude?
Moc rád vás vidím.
- Děkuji. - Dobře, že jste tu.
- Co ten soud? - Vyhrál jsem.
Spěchal jsem, abych to stihl.
Těší mě. Jsem Hong He-in z Queens.
A to je můj manžel Bek Hjun-wu, právník
a také právní ředitel skupiny Queens Group.
Rád vás poznávám.
Vy jste ale hezoun.
Váš manžel vypadá, jako by vystoupil z billboardu.
To je od vás milé.
- Užijte si večer. - Děkujeme.
Prosím.
Nealkoholický koktejl, prosím.
Proč že se lidi berou?
Aby našli partnera, co jde stejným směrem?
Nedošlo mi to hned, ale když jsem tvého muže viděla…
Co tím chceš říct?
Víš,
radši se budu dívat po svém muži než jinam.
Když je takový hezoun.
Prosím.
Zlato, ochutnala jsi tohle?
Vážně mňamka.
- Přišel ses sem najíst? - Co?
Nechci to tu vidět.
Myslím tvůj ksicht.
Zmiz.
Srdce? Ty jeden…
Tumáte.
Děkuji.
Občas si na He-in vzpomenu.
Je to zvláštní,
poznat jejího muže.
Pardon?
No, byli jsme si s He-in
v minulosti blízcí.
Aha.
He-in není zrovna typ,
který má v životě mnoho blízkých lidí.
To tedy koukám.
Musím říct,
že se mi dost líbila.
Chápu.
Vám to nevadí?
Prosím?
To může znamenat jen dvě věci.
Buď jí naprosto věříte, nebo je vám to jedno.
Je to to druhé?
Jen žertuju.
Pane June.
Už jdu.
Sbohem.
Parchant.
Jak to věděl?
Jsem dotčený.
To je absurdní.
Musím říct, že se mi dost líbila.
Jestli se mu
tolik líbila,
měl se snažit oženit se s ní.
Zachránil by mi život.
K čemu mi to je, že se mi teď svěřuje?
Zkouší mě, nebo co?
Blb jeden otravná.
Zdravím.
- Znovu se setkáváme. - Ano.
Bože, tady je lidí, co?
To ano.
Víc než půlka z nich je tu kvůli němu.
Touží se s ním setkat.
Co dělá?
Je to magnát.
I nejbohatší lidé z Wall Street
si od něj půjčují peníze z ropy.
Dokonce i předseda Jeom se s ním chce setkat.
Su-Čeol se o to taky snaží,
ale není to jen tak.
A ten Jun Eun-sung chodil na stejnou univerzitu jako He-in?
Ano.
Nevím, co vám teď říct.
Máte špatné svědomí?
Měla jsem paní Hong He-in
dohodit někoho, jako je on.
Co může dělat? Sama si vykopala hrob.
I tak mě mrzí, že jsem se víc nesnažila.
Proč?
Mýlíte se.
Vždycky jsem vděčná,
že jste se nesnažila víc.
Jsem vskutku ráda, že jste mě do svého seznamu kandidátů
na vdavky nezahrnula.
Svědomí nechte klidně spát.
Pročs mi volala?
Slyšelas nás, ne?
Pozvi Jun Eun-sunga na rodinný hon.
Dobře. Můžu ti garantovat,
že když mu řeknu, přijde.
Ale proč bych to dělala? Nemám důvod.
Stáhnu…
tu žalobu.
He-in.
Můžete chytit následující počet zvířat.
Na straky a vrány omezení neplatí.
Co se týče kanců, jelenů a bažantů, každý smí chytit nejvýš pět.
Když se někomu připletete do cesty nebo si někoho spletete
se zvěří, může dojít k nehodě.
Proto se vždy držte vytyčené dráhy.
Kance byste neměli lovit sami.
Sami na ně nemiřte ani se k nim neobracejte zády.
Dovolíme jí držet zbraň?
Jak jistě víte…
Co naděláme? Prostě ji má.
Co když někoho zabije?
Podívej, tváří se jako vrah.
Měli ji zavřít
do blázince, ne do vězení.
Jdeme.
Teto, musíme jít.
Tudy.
Takhle tu pušku nedrž.
Trefil jsem se? Nevidím moc dobře.
Ano, otče.
Padla ta největší. Pane jo.
Taky jsem to viděl. Páni!
Jo? Myslím, že já taky.
Určitě.
Opravdu jste ji trefil?
Podle mě žádná nespadla.
Hjun-wu, ty jsi indián?
Nebo mongolský pastevec? Máš zrak jako ostříž?
Myslím, že spadla do lesa.
Řeknu chlapům, ať ji jdou sebrat.
Půjde Hjun-wu letos zas domů s prázdnou?
No jo.
Má pravdu.
Nikdy na lovu nic nechytíš.
Jezdíme sem rok co rok. Mohl by ses to naučit.
Bojíš se zbraní? Vždyť jsi byl v armádě.
Mám tě to naučit?
To je dobré. Starej se radši o sebe.
Já už to umím. Proto tě to chci naučit.
A co ty? Umíš to s nimi?
Nevím. Pochybuju, že budu tak dobrý jako vy.
Taková skromnost.
To ano.
Uvidíme, kdo letos uloví bažanta na knedlíčkovou polévku.
Jdeme na to.
Jde se.
- Ano. - Tak jo.
Aspoň jednou něco ulov.
To, že nás sem děda každý rok zve,
má svůj důvod.
Jaký?
Chce dělat, že trefil
kachnu, aby ho všichni
chválili?
K lovu je zapotřebí vytrvalost,
ale taky bystrý úsudek a správné rozhodování.
A takovými přednostmi by měli disponovat i obchodníci.
Proto toho každý rok ulovíš tolik?
Abys mu dokázala, že jsi dobrá obchodnice?
Samozřejmě.
A letos to nebude jinak.
Kam tak ženeš?
Ano, je to připravené.
Je zhruba uprostřed
v tom směru.
KANČÍ OBORA
VSTUP ZAKÁZÁN MAJETEK QUEENS
Kde sakra je?
S volaným se nelze spojit.
Zatraceně.
Promiňte. Myslel jsem, že jste jelen.
Co tu děláte?
Tohle není vaše oblast.
Ne? Jsem na lovu prvně.
Nevíte, že může být fatální připlést se někomu do revíru?
To jsem nevěděl.
Rád se od vás přiučím.
V cizí honitbě nemáte co dělat.
Chtěl jste se něco přiučit, ne?
Co to se mnou je?
Je to jen knedlík.
Jen bažantí polévka.
Bažantí knedlík.
Bažantí polévka.
Neblázni. Není to skutečné.
Prober se, He-in.
Prober se.
Co vy na to?
Já umírám. Mám jen tři měsíce života.
Miluju tě, Hong He-in.
Miluju.
Jsi v pořádku?
EPILOG
Odmítls chodit s tou úřednicí i učitelkou hudby.
A teď chceš ženu v domácnosti?
Neříkals, že tu stážistku brzy vyhodí?
Chceš nezaměstnanou?
Nechci na tebe tlačit,
ale jak si našetříte na dům?
Souhlasím.
Nečekal jsem bohatou snachu
jen proto, žes chodil na Soulskou státní.
Jen jsem doufal,
že nebude chudší než my. Nic víc.
- Přesně. - Nic podobného jsem nikdy necítil.
Pořád na ni
musím myslet.
Zajímá mě, proč má v oblečení dírky.
Bojím se, že zas něco nakopne.
Bojím se, že jí zas vynadají.
Myslím na ni, když jím něco dobrého.
Chci jí dát ochutnat.
Jsem kvůli ní
příšerně roztržitý.
Já z toho snad umřu.
Tak si ji vezmi.
- Drahoušku. - Mami.
Když je to tak vážné.
Je to lepší než umřít.
No to jo, ale…
Ano, vezmu.
Vezmeme se.
A budu ji navždy chránit.
KRÁLOVNA SLZ
Existují ženy, kterým se
i po třech letech manželství při pohledu na manžela
rozbuší srdce?
To těžko.
Všiml jsem si, že je plot prostřižený.
Ty vážně věříš, že tě miluje.
Ano, věřím
Jen tenhle úsměv mi dokáže jít tak na nervy.
Zabiju
každého parchanta, který mě zradí
a vrazí mi kudlu do zad.
Neboj se.
Měl jsem strach.
Proto mi srdce bušilo jako o závod.
Překlad titulků: Vixo