КОРОЛЕВА СЛІЗ
Ну, я…
Те, що…
Так?
Я хотів сказати, що…
Я…
-Так? -«Прошу вибачення.
За сьогодні
і за все, що скоїв досі.
Такого більше не повториться. Надалі я ставитимусь до тебе краще».
Ось що я хотів
сказати.
Але тобі залишилося жити три місяці?
Як таке можливо?
Як я зможу жити без тебе?
Як це можливо?
Я такий приголомшений,
що не знаю, що сказати.
Ти серйозно?
Так, дурненька.
Я кохаю тебе, Хон Хеін.
Я кохаю тебе.
Якщо ти не можеш жити без мене…
Так?
Хочеш померти разом?
Що?
Ти сказав, що не зможеш жити без мене.
Я не сказав, що я точно не зможу жити без тебе.
Я лише питав,
чи це можливо. Мені було цікаво.
І я про це. Тоді нам слід померти разом.
Такі речі колись робилися офіційно. Це називалося «сунджан».
Людину ховали з подружжям.
Авжеж.
Сунджан.
Так, сунджан.
Зможеш краще ставитися до мене в потойбіччі.
А це непогано.
Тобі завжди вдавалися страшні жарти
з незворушним обличчям.
Гадаєш, я жартую?
Ти серйозно?
Я кажу, щоб ти не перегравав.
Розповідай.
Що саме сказав лікар?
Де тобі болить?
Лікар справді сказав, що лише три…
Що тобі залишилося жити лише три місяці?
Алло, професоре.
Результати тесту?
Надішлете мені на електронку? Я не маю часу їхати туди.
Нам треба кудись з'їздити.
Ти сьогодні вільний, так?
Авто чекає внизу.
Я не поїду.
-Я ж не сказала тобі, куди ми їдемо. -Це не має значення.
Я відмовляюся їхати з тобою будь-куди.
Куди ти зібрався?
Не знаю. Гадки не маю, куди я вирушу.
УНІВЕРСИТЕТСЬКА ЛІКАРНЯ СУНМІН
На відміну від звичайних пухлин,
ці множинні пухлини розсіяні.
Зачекайте.
Коли я сюди потрапила?
Вибачте?
Пам'ятаю, як була у вестибюлі.
Як я тут опинилася?
Наче телепортувалася.
Таке вже бувало раніше?
Я вам розповідала минулого разу.
Іноді в мене болить голова, і я стаю забудькуватою. А іноді…
Нашим ВІП-гостям сподобався цьогорічний артклас.
Були відомі художники…
Restea приєднується до нас.
Останнім часом якість сну…
Десять хвилин? Тридцять хвилин?
Іноді я не пам'ятала, що робила впродовж останніх кількох годин.
ГЕНДИРЕКТОРКА ХОН ХЕІН
Пані Хон.
Я думала, ви скасували плани, щоб зустрітися з директором Пек Хюнву.
Чому ви досі тут?
Я навіть пропустила важливу зустріч.
Чому ви не звернулися раніше?
Я думала, що задрімала чи відволіклась
через виснаження.
Я не відчувала фізичного болю.
То…
зі мною щось не так?
У вас клаудцитома. Це дуже рідкісне захворювання.
У світі є лише кілька випадків.
З певністю скажу, що ви перша пацієнтка в Кореї.
-Мені потрібна операція? -Ні.
Зрозуміло. Можна лікуватися медикаментозно.
Ваш випадок трохи ускладнений,
оскільки це дещо інше, ніж звичайні пухлини.
Це не чітка пухлина.
Пухлинні клітини розсіяні у ваших черепних нервах.
Вони розповсюджені на великій площі.
Найбільша концентрація — біля скроневої частки.
Я вважаю, це і є причиною ваших тимчасових утрат пам'яті.
Це рідкісне захворювання.
Симптоми неспецифічні й різняться в кожному випадку.
Якщо стане гірше, можуть початися галюцинації або розлади особистості.
Проблема в тому, що ліки особливо не допоможуть.
І дуже небезпечно робити операцію,
оскільки ракові клітини занадто розповсюдилися.
Пані Хон?
У вас усе добре?
-Гаразд. -Перепрошую?
Це аргументи для звичайних людей.
Я розумію.
А зараз скажіть мені, яке лікування я можу отримати.
Я хочу знати те, що стосується мене, не їх.
Я чула, ви збираєте гроші на нову дитячу лікарню.
Я подбаю про це.
То скажіть мені,
як їх позбутися.
Наскільки мені відомо,
наразі медичного рішення немає.
Усе, що ми можемо, — дати вам ліки,
які полегшать головний біль і тимчасову втрату пам'яті.
Але саму хворобу вилікувати зараз неможливо…
Ви ведете до того,
що я скоро помру.
Гаразд. Кажіть.
Коли я помру?
Судячи з поширення пухлинних клітин,
я вважаю, у вас є близько трьох місяців.
Що він узагалі знає?
Він знає краще, він лікар.
Я знаю власне тіло.
Ти говориш, мов уперта бабця.
Ти колись бачив, щоб я їла фастфуд чи шкідливу їжу?
-Ні. -Ще б пак.
Я ніколи не пила газованої води.
Гадаєш, мені подобалося пити овочеві соки й контролювати їжу?
Я медитувала вранці й займалася антистресовою йогою ввечері.
Я обережно дихала там, де не було концентратора кисню.
Я намагалася бути здоровою від самого народження.
Я розумію.
Спокійно.
Навіть люди, які руйнують свої тіла алкоголем і тютюном,
які їдять що заманеться, не дбають про чисте повітря —
вони не хворіють на цю хворобу.
То чому я?
Я теж не знаю.
Гаразд.
Гаразд, я хвора. Але чому мене не можуть вилікувати?
Люди літають на місяць, авто їздять самостійно.
Чому не можна видалити крихітну пухлину у мене в голові?
Це сміховинно.
Може,
підемо завтра до лікарні й знову все перевіримо?
Навіщо?
Треба переконатися. А якщо цей діагноз неправильний?
Що ти робитимеш, якщо він неправильний?
Я буду в захваті.
Тому поїдьмо й перевірмо все ще раз.
Зараз ти знервована.
Забудь про все й відпочинь…
Гадаєш, я можу спати?
Авжеж.
Я теж дуже шокований.
Не знаю, чи засну сьогодні.
Настрій зовсім інший,
порівняно з учорашнім днем.
Мугикаєш? Справді? Хочеш, щоб тебе поховали з нею?
Мені сумно.
Ми розстанемося.
Ми розстанемося за три місяці навіть без розлучення.
Ні.
Не посміхайся.
Опускайтеся.
Хеін?
Хвилинку. Вона ніколи не спить допізна.
Що відбувається?
Чуєш?
Уже по сьомій ранку.
Що?
Що таке?
Ранковий поцілунок.
Доброго ранку.
У тебе гарний настрій, якщо ти таке кажеш.
Навіть шкіра посвіжішала.
Певно, виспався.
Я всю ніч вертілася з боку на бік.
Я?
Моя шкіра?
Помиляєшся.
Ні, це неможливо.
Мушу попередити.
Про це знаєш лише ти.
Якщо хтось дізнається, це твоя вина.
Я розумію.
Ти триматимеш це в таємниці завжди?
Так.
А хіба сім'я не має дізнатися?
Звісно, ні. Вони останні, хто має знати.
Але я думаю…
Я дуже близько до вступу в Клуб трильйонників.
Ти знаєш, що сказав дідусь, коли віддав мені універмаг.
«Я оберу тебе, а не батька,
якщо твої продажі перевищать один трильйон».
І ти хочеш, щоб я все кинула? Коли я так близько?
Тому не хочеш йому сказати?
Хон Сучхоль зазвичай телефонує моєму лікарю,
щоб перевірити, чи в мене справді застуда.
Гадаєш, мама вчинить інакше?
Якщо вони дізнаються про мою хворобу,
мене виженуть із дому.
Вони битимуться за те, хто здобуде мої статки.
Я цього не дозволю.
Через мій труп.
Як гадаєш, чому дідусь хоче зустрітися зі мною до сніданку?
Він хоче висварити мене й поснідати
з відчуттям полегшення?
Є ідеї, чому він хоче тебе бачити?
Може, через те,
що я хотів запустити бренд органічної кави «Нью-Йорк».
Той, у якому ти був такий упевнений?
Так, але я помилявся.
Ті паскуди мене відшили й вирішили працювати з Йом Санджіном.
Чому в цьому світі стільки аморальних паскуд?
Гадаєш, дідусь знає?
Навіть я дізнався лише нещодавно.
Ризики необхідні при веденні бізнесу.
Не бійся. Угода зірвалася лише через форс-мажор.
Так, твоя правда. То був лише форс…
Угода зірвалася лише через форс-мажор.
Але я досі хвилююся, що він сердитиметься.
Він твій дідусь, а не Сатана.
Будь упевненим і скажи йому.
-Так і треба, еге? -Так.
Чому ти такий некомпетентний?
Дідусю, угода зірвалася
лише через форс-мажор…
Що? Угода зірвалася?
Про яку угоду ти говориш?
Запуск органічної кави «Нью-Йорк».
Хіба не про це йдеться?
Я про те,
що ти переплатив вісім мільярдів вон
корпоративного податку!
-Що? -Це виявили юристи Хюнву.
І вони подадуть вимогу про виправлення помилки.
Гроші пішли б коту під хвіст, якби не він!
Хіба твій зять
не фінансовий директор?
-Звільни його негайно! -Але…
А ще ти був таким упевненим
щодо тієї кавової угоди. Вона теж пішла коту під хвіст?
-Ні… -Відповідай!
Чому ти нічого не робиш правильно?
Ти нічого не навчився в Хеін?
-Не навчився? -Розумієте…
Скажи щось, паскудо!
Говори, паскудо!
Воруши тим своїм ротом!
-Я… -Відповідай, недоумку!
Я хочу відповісти, але не можу…
То кажи!
Я не можу дихати.
Що?
Устань!
Лікар Чон думає, що в нього панічний розлад.
Господи.
Певно, він був дуже пригнічений через дідуся.
Це Хюнву винен.
Чому він так гарно виконує свою роботу?
Мені шкода, мамо.
Це вина мого брата.
Люба, це нісенітниця.
Твій брат сумлінно працював і припустився помилки.
Вісім мільярдів вон — не так уже й серйозно.
Вісім мільярдів вон?
Це все лише через вісім мільярдів вон?
Де Хюнву?
Мені дуже шкода,
але результати не змінилися.
Ви хочете сказати, що їй залишилося три місяці?
-Рівно три місяці? -Я не можу сказати.
Це безвідповідальна відповідь.
Ви вже 30 років працюєте неврологом.
Прошу, визначте відсоток точно. Дайте нам точну цифру.
Годі вже. Ходімо.
Ні, Хеін. Я мушу це почути.
Гаразд. Я піду сама.
Пане.
Я буду вдячний, якщо ви скажете точно.
Від цього залежить моє життя.
Це маячня.
Я не така.
Що ти тут робиш?
Чому Хюнву не відповідає? Він у своєму кабінеті?
Я спитала, чому ти тут.
То й що, що Сучхоль переплатив кілька мільярдів вон?
Хюнву міг подбати про це таємно.
Твій дідусь налетів на Сучхоля.
Певно, якось дізнався. Хюнву такого б не зробив.
За кого ти мене маєш?
Я знаю, що за цим стоїш ти.
Я не маю для цього часу. Я…
мушу відволіктись на серйозну проблему.
У Сучхоля була…
сьогодні панічна атака.
Зрозуміло.
Певно, ти налякалася.
Але мамо.
Я щойно сказала тобі, що в мене теж є серйозна проблема.
Тобі не цікаво?
Ти завжди знаєш, що робити, — велика проблема чи мала.
Авжеж.
Я владнаю
свої справи.
Іди вже. Це моє робоче місце.
Не зважай на мене.
Однаково я прийшла до Хюнву.
Не провокуй нас.
Інакше я мучитиму твого сина до своєї смерті —
байдуже, є в мене справи чи я відволіклась.
-Що? -Я мучитиму його завжди.
Та невже?
Гадаєш, я сидітиму склавши руки?
Тоді вперед.
Чому ти хотів поїсти тут?
Я не почуваюся в безпеці навіть у залі засідань юрфірми.
У такому громадському місці безпечніше.
Чому це?
Бо я ризикую життям, ідучи проти «Квінз».
Нащо тобі це робити?
Я багато думав, побачивши, як ти плачеш.
Я тобі допоможу. Розлучімо тебе!
-Щодо цього… -Це було нелегке рішення.
Я ризикую роботою.
Гаразд, але не роби цього.
Чому?
Я не розлучаюся.
Ні? Ти ж мені казав, що це просто нестерпно!
Ну…
Казав, бо не бачив цьому кінця.
Але тепер бачу
і, гадаю, потерплю.
Ти про що? Якого кінця?
Ну…
Бог вказав мені безпечний вихід.
Скажімо так.
Поясни по-простому.
Їдь на першу секцію парковки Ханган Чамвон за 30 хвилин.
Що ми робимо?
Те, що я тобі розповім, — конфіденційна інформація.
-Якщо хтось дізнається — це твоя вина. -Ну ж бо.
Про що йдеться?
Ти серйозно?
Сказала, коли я хотів дати їй документи про розлучення.
Що їй лишилося три місяці.
Сьогодні я бачився з її лікарем.
Боже, Хюнву.
Слухай.
Це божевілля. Що я маю сказати?
Спершу…
-Потиснімо руки. -Не треба.
Так, ти не маєш видати свою радість.
Нехай я буду паскудою.
Що ж, фортуна повернулася до тебе обличчям.
Ти б пішов від неї без копійки за душею,
якби розлучився.
Ті кілька секунд тебе врятували.
Що? Це означає, що ти перебереш «Квінз»?
Ти що?
-Гадаєш, вони тупі? -Ти про що?
Вона підписала шлюбну угоду абощо?
Про нерозподіл своїх статків?
Ти знаєш, що це пусте, просто подаси позов,
якщо вона не написала це у заповіті.
Так, вона написала це
в заповіті.
Серйозно?
Так.
Це сталося до нашого одруження.
Вона відмовилася щось мені залишати
й навіть завірила заповіт нотаріально
до нашого шлюбу.
Авжеж, конгломерати не такі, як усі.
Вони неймовірно ретельні.
Та нічого.
Я просто радий,
що за три місяці зможу втекти від них цілий-цілісінький.
Але подумай-но.
Чому Бог дав тобі ці три місяці?
Хюнву.
Адвокате Пек.
Поговорімо професійно.
Ти знаєш, що вона може змінити заповіт за ці три місяці.
Тобі треба просто завоювати її за наступні три місяці,
щоб вона подумала: «Боже, певно, він мене так кохає.
Треба передати мій любий універмаг "Квінз", перш ніж помру».
До чого ти ведеш?
Порівняно з двома роками в армії, три місяці — це ніщо.
Подумай про це й стане легше.
Уклади своє серце й душу
в кохання до неї.
Ти.
Ти справді вважаєш…
мене таким меркантильним?
Це з якого приводу?
Сьогодні наша річниця весілля.
І що?
Два роки тому я зробив бронювання і підготував сюрприз.
Але ти розсердилася і сказала не влаштовувати сцену.
-І що? -І я нічого не готував торік.
Але ти знову розсердилася, що я послухався,
і спитала, чи я помру, якщо ти мені скажеш.
Ти прийшов ганити мене за непослідовність?
Ні, авжеж ні.
Хто б приносив квіти, щоб ганити когось?
То невже наш шлюб був таким приємним, що ти приніс квіти
на нашу річницю?
Буду щирим:
я не можу з цим погодитися.
Але ми завжди можемо зробити його приємним, так?
Вітаю…
з річницею весілля.
Принеси мені вазу.
Як справи?
То що, вони сварилися чи щось таке?
Ні, не сварилися. Радше…
-«Радше»? -Стали ближчими.
-«Ближчими»? -Так.
Він чудово дбає про неї. Так не схоже на нього.
Цей стіл завжди був на десятьох?
Дванадцятьох.
Ми тут завжди лише вдвох.
Але сиділи так далеко.
Що з тобою?
Надалі
я сидітиму тут.
У контракті надто багато недоліків.
Ми маємо забезпечити оплату ремонту магазину.
Не думаю, що для нас це великі витрати,
ураховуючи популярність бренду.
Це так, але немає вимоги, щоб вони залишалися певний період часу.
Скажімо, ми витратимо п'ять мільярдів вон,
щоб їх залучити.
Ми не зупинимо їх, якщо вони захочуть піти наступного року.
А ще ми зобов'язані сплатити штраф, якщо вони з'ясують,
що люди продають дублікати їхніх товарів.
У тебе все добре?
Зачекай. Усе гаразд…
Не кажи нічого. Я сам.
-Викличте швидку. -Що?
Усе гаразд.
Справді?
Я просто захлинулася водою.
-Справді? -Так.
То що?
Можемо продовжити?
Так, пане.
Не треба швидкої.
Що на нього найшло?
Просто намагається вціліти.
До побачення, пане.
Я зателефоную пізніше. Бувайте.
Якби він просто стояв,
вона б розлютилася, що він нічого не зробив.
Мені справді його шкода.
Холодно. Тобі слід зачекати всередині.
Ти замерзла.
А якщо застудишся?
Боже.
Чому в тебе такі холодні руки?
Секретарко На, авто скоро приїде?
Ну, так.
Ти впораєшся?
Викликати швидку?
Ось і авто.
Усе гаразд.
Боже.
Краще б вони сварилися.
Що на нього найшло?
Я ж тобі казала.
Не перегравай.
Хеін, я не знаю, як це — перегравати.
Оце так ти переграєш.
Пробач.
Не знаю чому,
але Хюнву нагадує мені Ґрейс Келлі.
Адже вона вийшла заміж за короля?
-Він нагадує мені Діану. -Неправда.
Ті двоє розлучилися.
-Вибачте. -Місон.
Я хочу, щоб мене підстригли, а не висмикали волосся.
Я ж перепросила.
Може, це тому, що ми домогосподарки, але ти не ставишся до нас добре.
-Погоджуюся. -Будь щирою.
Тебе дратує, що ми говоримо про зовнішність Хюнву?
Хюнву завжди був привабливим.
Річ не в тім.
Авжеж.
Ти чула?
-Про що? -Донька власників крамниці електроніки.
-Це та, в якої свекри — лікарі? -Так.
-Вони розлучаються. -Справді?
-Серйозно? -Так!
-Господи. -Господи.
Боже, і що тут такого?
Зараз часто розлучаються.
Є навіть телешоу про розлучені пари.
Зараз розлучення — не ганьба.
Її мамі, мабуть, соромно сусідам в очі дивитися.
Вона все вихвалялася, що її зять — лікар.
Я думала, вона теж лікарка.
Вона завжди щось радила людям, які погано почувалися.
-Та не кажи. -Чому вони розбігаються?
Вони надто різні.
Я вам уже казала.
Шлюб не протримається довго, якщо чоловік і дружина дуже різні.
Але я не кажу, що це завжди так.
Хюнву щасливо одружений?
Звісно, так.
Але ж знаєш, як кажуть.
Люди з Сеула дивляться звисока на таких, як ми.
Звісно.
А Хюнву взяв шлюб із дівчиною з сім'ї конгломератів.
Моя невістка зовсім не така.
Звісно. Не сумніваюся.
Тоді чому вона не була на 60-літті твого тата?
Люди після того почали пліткувати.
-Що казали? -Що вони не ладнають.
Думають, що з Хюнву погано поводяться.
Ті, хто не любить свекрів чи тестів,
приходять на дні народження й удають, що люблять.
А таким, як вона, тим, хто любить свекрів,
немає потреби в цьому.
Ясно. Ти сердишся?
Чому б я сердилася?
Тоді опусти кулаки, інакше зараз хтось отримає по писку.
-У мене болить голова. -Що з нею?
-Вона сердиться. -Зрозуміло.
У мене сьогодні все тіло болить.
Не кидай нічого.
Пінкі дивиться, ти в курсі?
Хюнву, цей недоумок.
Розумію. Навчання на юридичному в СНУ, мабуть, додало йому пихи,
тому йому важко влещувати сім'ю власників конгломерату.
Але хіба не було б краще їх улещувати?
Звісно. Я щомісяця улещую школярів.
-Нащо? -Щоб зареєструвалися ще на місяць.
Агов, я теж працюю не завдяки своїм золотим рукам.
А завдяки медовим устам.
«Боже, ви такі гарні сьогодні. А як сяє шкіра!
Ви на десять років помолодшали з цією зачіскою». Ось що я кажу.
Шкода, що Хюнву не такий.
Боже.
Я надто з ним панькався.
Мамо, може, зробиш із цим щось?
Адже він може справді розлучитися.
Розлучення — не так і страшно.
Люба.
Люди розлучаються, коли однією ногою в могилі.
Тоді краще розлучитися.
Локшина смачна.
Ще кунжутної олії?
Так, долий ще.
Я приготував різні страви кожному з вас,
враховуючи аналізи крові за минулий тиждень.
Для віцеголови я приготував дієту з низькими FODMAP
при синдромі подразненого кишківника.
Дякую.
Де дідусь?
Голодує, у нього завтра медичний огляд.
Присягаюся, він житиме до 120 років.
У мене немає м'яса.
Це через твій холестерин.
Хеін.
Так?
Завтра ти отримаєш сертифікат про зміст скарги.
Я подам позов проти тебе, що ти збудувала універмаг
на моїй землі в Гвангьо.
Ми вже говорили про це, коли почалося будівництво.
І не так там уже й багато землі.
Слухай. Усі війни починалися тому, що хтось зайшов
-на чиюсь територію. -Ти дала мені дозвіл.
Дала, але адвокат Шим був проти.
Можуть піти плітки про особливе ставлення,
і мені доведеться сплатити податок з подарунку.
Тож ти подаси позов зараз, коли будівлю
вже збудовано?
Ти ще не відчинилася.
Зрозуміло. То мені її що, знести?
Хеін, вона не хоче відкладати позов.
Вона хоче перемовин.
-Хюнву. -Так, пане.
Переглянь документ з нею і знайди належний захід.
«Належний захід»?
Що це означає? Мені злякатися і відступити?
Ти це мала на увазі, коли сказала «тоді вперед»?
Ти погрожуєш мені тим позовом.
Я лише кажу, що…
Я думаю…
Хюнву.
Ти мене щойно перебив?
Прошу вибачення.
Та оскільки ви вже подали скаргу,
ми її розглянемо й надамо свою відповідь.
Однак тим часом про це може дізнатися преса.
І це може стати причиною падіння ціни акцій тощо.
Я мушу сповістити її дідуся.
Це зроблю я.
Так, пані. Тоді це все.
Вона трохи недобре почувається.
Прошу нас вибачити.
Ти хотіла зберегти це в таємниці від сім'ї.
Але?
Але хіба вони не запідозрять, що щось відбувається,
якщо ти така напружена, і твої кулачки тремтять?
Авжеж. Я знаю, що поводилася не як зазвичай.
А ти?
Ти перебив мою маму й став на мій бік.
А ще з ніжністю дивився мені в очі.
Ти був найпідозрілішим.
Поводься так, як завжди.
Відколи ти взагалі чистиш мені креветки?
У нас нічого не вийде.
Це неможливо.
Як ми можемо змінитися, якщо роками жили як чужі?
Але хіба цього не було?
-Три роки тому? -Чого?
Хіба ви не були закохані?
-То було… -Ви обоє були закохані по вуха.
Вона прилетіла до тебе на гвинтокрилі
й не послухалася батьків. Ти теж.
Тоді ви теж були не при собі.
Ви шаленіли від кохання.
Хіба то було не кохання?
Відтоді минули роки.
Так, твоя правда. Але я наведу тобі один приклад.
У дитинстві ми вчимося плавати. Потім десятки років не плаваємо.
Та якщо знову опинимося у воді, то не потонемо.
Ти думаєш, що забув усе, але твоє тіло пам'ятає.
Так само з коханням.
Ти думаєш, що забув, як це робиться,
але твоє серце пам'ятає, коли до цього доходить.
Але це не те ж саме, що й плавання.
Звісно, те. Кохання нічим не відрізняється.
Дивно, правда?
Ми одружуємося, бо кохаємо.
Тоді чому те кохання зникає?
Як адвокат із розлучень скажу:
на мою думку, проблема в тому, що шлюб монопольний.
У пар немає потреби докладати зусиль.
Тому вони розчаровуються і сваряться.
Тоді приходять до мене. Шлюби унеможливлюють
стан закоханості.
-Ти так гадаєш? -Я вважаю, краще не одружуватися.
Якщо хочеш кохати довго.
Прийми це на знак моєї любові та відданості.
Люба.
Ти здурів? Вона тобі не люба.
Давно не бачилися, секретарко Кім.
Вітаю, пані.
Ви одружуєтеся? Ви двоє?
І в Кореї, до того ж?
Звісно.
Певно, ви чули, що я у в'язниці.
Це тому ти повернувся.
Але ж от халепа.
Мене випустили.
Вгамуйся, люба.
Що я тобі сказала?
Сказала, що подарую життя,
якщо поїдеш із країни й не висовуватимешся.
-Так. -То як ти смієш?
Як смієш одружуватися перед усіма своїм родичами,
якщо ти зрадив мене?
Люба.
Люба!
Пані, у вас кров…
То не моя.
-Де? -На щоці.
Не слід такого робити на випробувальному терміні.
Вам можуть продовжити покарання за напад і наклеп.
Наклеп? Те, що я досі зробила тим зрадникам, — ніякий не наклеп.
Показати тобі, що таке справжній наклеп?
Ви можете просидіти до ваших 60-и років, якщо це зробите.
Вас це влаштує?
Я домовився з їхнім адвокатом.
Скільки?
-Хочете знати? -Забудь.
Їм вистачить на басейн у будинку.
Не слід було цього робити.
Ви досі ображаєтеся на них?
Ти куриш?
-Я кинув. -Бо я курю.
Я навчилася курити, бо всі мої колишні чоловіки зраджували.
Тут не можна курити.
Ходімо.
Іти? Куди?
Трясця.
Я вмирала, так рвалася на волю.
Але зараз я на волі, а піти нікуди.
Раджу піти додому.
Голова чекає на вас.
Помджа.
Я чув, ти цілий день не їла.
А тобі не байдуже, умру я з голоду чи ні?
Ти кинув мене за ґрати, бо тобі було однаково.
Боже, то не моїх рук справа.
Ти напала на невинну жінку
і була покарана за свої дії.
Розумію.
Жінка, яка вбила маму й стала господаркою в будинку,
абсолютно невинна.
Вона — не господарка будинку.
Її немає в нашій сімейній книзі.
Я лише легко схопила її за волосся, але я тут грішниця.
Не кажи, що це було легко, бо в неї змістився диск.
То й що! Займайся своїми справами, а я нехай помру через її зміщений диск!
Слухай, Помджа.
У тебе неправильне враження про неї.
Сильхі нічого від нас не треба.
Вона не хоче ні грошей, ні ввійти в сім'ю.
Це ще страшніше.
Який грандіозний план вона замислила, якщо живе з тобою і нічого не хоче?
Ти старий пердун із міхами грошей!
Агов!
Боже.
Цікаво, коли вона порозумнішає.
Не варто сподіватися, адже їй уже за п'ятдесят, так?
Нехай це тебе не хвилює.
До речі, я знаю, що я тобі не рівня.
Але ти граєш у цю гру неуважно.
Ти про що?
-Господи. -Розглядання дошки не допоможе.
Ти маєш бачити більшу картину.
Твоя правда.
Якщо втікати зі страху, то тебе спіймають.
Але якщо спробуєш зловити тигра
без підготовки,
то втратиш усе.
Господи.
Ось чому чангі допомагає опанувати життєві уроки.
Я забрала твій палац.
Куди тепер утече король?
Шах і мат.
Ти це передбачила?
Чи тобі просто пощастило?
Навіть не знаю.
Ти маєш виконати одне моє бажання, оскільки програв.
Яке саме?
Скажу, як придумаю.
Любий, ти це бачив?
Здається, я бачила летючу зорю.
Не знала, що їх можна побачити в Сеулі.
Тобі снилися летючі зорі перед народженням Хеін.
Справді?
Ти раділа, бо думала, що в тебе буде дівчинка.
Не знаю. Уже й не згадаю.
Люба, не будь такою жорсткою з Хеін.
Та що я зробила?
Довго ти ще носитимеш камінь за пазухою?
Відпусти й живи далі.
Саме це ти тоді й сказав. Твій батько не хотів проблем,
тому ти послухався.
Я досі не розумію, чому Суван мало не стати.
То був нещасний випадок. Ніхто не винен.
Твоя правда. Ніхто не винен,
але Суван немає.
Мені досі сумно й боляче щодня.
Для інших…
Для тебе це лише минула подія.
А я щодня переживаю ту мить.
Мене переслідує день, коли я втратила своє дитя.
Тож не очікуй, що я буду розсудливою.
Чому вона ще не повернулася додому?
Вона справді хвора?
Вона дуже витривала.
Скажу вам відверто, шанс на виживання в неї дуже низький.
Але дива трапляються.
Перепрошую?
Як часто трапляються ці дива?
Вони часто трапляються?
За 30 років лікарської практики
я спостерігав, як багато пацієнтів дивовижно одужували
від навіть безнадійніших захворювань.
Не втрачайте надії.
КЛІНІЧНІ ВИПАДКИ ПУХЛИН МОЗКУ
ЗЛОЯКІСНА ПУХЛИНА ПРОДОВЖУЙТЕ ЛІКУВАННЯ
«Дали три місяці життя, а живу вже 30 років».
Тридцять років?
Серйозно?
Не знав, що це так часто.
Певно, прогнози лікаря не завжди справджуються.
Це… Боже.
Не так, як у драмах.
«Пухлини зникли після пробудження. Медично неможливий випадок».
Як він може бути медично неможливим?
Це така зараз
сучасна медицина? Справді?
СМЕРТЕЛЬНО ХВОРІ ПАЦІЄНТИ МОЖУТЬ ОДУЖАТИ
ДАЛИ ТРИ МІСЯЦІ ЖИТТЯ, А ЖИВУ ВЖЕ 30 РОКІВ
ДИВОВИЖНЕ ЗЦІЛЕННЯ РАКУ ПІДШЛУНКОВОЇ ЗАЛОЗИ
ТІ, ХТО НЕ ВТРАЧАЄ НАДІЇ
Привіт, Хеін.
Коли ти прийшла?
Чому ти спиш тут? Лягай у ліжко.
Авжеж, так і зроблю.
Ти теж.
Добраніч.
Хюнву.
Так?
Щиро кажучи,
я мала підозри щодо тебе.
Що?
Я думала, ти будеш радий почути, що я вмираю.
Я думала, що це тому ти такий добрий до мене.
А ще я підозрювала, що в тебе був
прихований мотив.
Я визнаю.
Я трохи підозрювала.
Я не знала, що ти шукав ті статті.
Ці дива трапляються частіше, ніж ти думаєш.
Що…
Не треба підходити сюди.
Не хвилюйся. Я житиму, хай там що.
Я поводилася грубо,
але я була шокована, почувши діагноз.
Я була пригнічена.
Частково мені було байдуже, що зі мною станеться.
«Якщо в мене справді лишилося три місяці,
чи допоможе взагалі лікування?
Може, просто здатися?
Як помру, ніхто й не заплаче.
Навіть моя сім'я».
У мене були різні думки.
Я розумію.
Але є одна людина.
Зі всіх людей саме ти хочеш, щоб я жила.
Я?
Так. Звісно.
Так, хочу.
Мені було важко.
Із цим було складно впоратися, але твоя присутність дає мені надію.
Я провела дослідження.
На відміну від Кореї, за кордоном є подібні випадки.
Є багато лабораторій, які розробляють нові ліки.
Вони зможуть прискорити процес, якщо в них будуть кошти.
Я активно розглядаю можливість підтримати їх.
Справді?
Ти так зрадів?
Так.
Звісно, зрадів.
Не хвилюйся.
Заради тебе я так легко не вмру.
Це для твого акаунту в соцмережах?
То й що, якщо це лише частина твого обличчя?
Я справді хочу, щоб тебе побачив світ.
Але ЗМІ публікуватимуть статті про мене.
А твої батьки цього не хочуть.
Я не хочу їх дратувати.
Ти справді…
Гаразд.
А ще
Чунхо сказав мені тримати це в таємниці, оскільки ще немає підтвердження.
Наш фінансовий директор? Ти про що?
Він хвилюється через ті вісім мільярдів вон.
Усе гаразд.
Однаково.
Він намагається навести для тебе мости, щоб загладити провину.
-З ким? -З інвестором фонду прямих інвестицій.
Це він
інвестував в угоду щодо органічної кави для Йом Санджін.
Серйозно?
Його звати Девід Юн. Американець корейського походження.
Нещодавно приїхав у Корею.
Він контролює близькосхідні нафтові гроші,
а тут шукає нові інвестиції.
Він хоче інвестувати щонайменше кілька трильйонів вон.
Хеін намагається ввести бренд Hercyna у свій універмаг.
А саме через Девіда бренд зміг відкрити
свій перший азійський фірмовий магазин у Сеулі.
Привіт.
Вітаю, я в захопленні від нового ремонту твого кулінарного відділу.
Останніми днями я часто їм у твоєму фудкорті.
Авжеж. Я чула, що ти навідуєшся.
Хай там як, «Роял» є куди рости, щоб досягти твого рівня.
Наші десерти ще не досконалі.
Ще багато роботи.
Ми збираємося залучити Hercyna,
щойно буде готовий двір з фонтаном,
і працюватимемо далі разом.
Ні, це в нас багато роботи.
То й що, що в нас чудовий кулінарний відділ?
Універмаг без Hercyna — це лише великий ресторан.
У нас теж є місце для Hercyna.
Хочеш пораду?
Звісно, якщо хочеш поділитися.
Гаразд.
Певна, ти знаєш, що пан Герман
ставить на перше місце цінності й світогляд компанії.
Він вважає, що ті, хто налагоджує гарні стосунки з іншими, —
найкращі бізнес-партнери.
Таке в нього переконання.
-І що? -Озирнися.
Усі тут привели подружжя, коханих чи рідних.
Одна ти тут
прийшла сама.
Що?
Ти мене вражаєш.
Усі знають, що в тебе немає друзів,
але як ти наважилася прийти без пари саме сюди?
Ти тут єдина самотня вовчиця.
Ти сама, Хеін.
Бідолашка.
ПЕК ХЮНВУ
-Де ти? -Я в суді.
Що він сказав?
Ти про що?
Ти розпачливо кликала чоловіка на допомогу.
Він не приїде?
-Він у суді. -Як типово.
-Що? -Що вдієш?
Ти не можеш сказати йому піти з суду.
Гадаю, це зручна відмовка.
Це не відмовка. Він справді в суді.
Чому ти така серйозна? Я ж пожартувала.
Слухай, забудь про плітки.
Я в них не вірю.
-Які плітки? -Певна, ти чула.
Що ви розійшлися і невдовзі розлучитеся.
Що він одружився з тобою лише через гроші. Про це я навіть не хочу згадувати.
Але згадала.
Це лише початок.
Треба було тобі вийти заміж так, як усі.
Навіть пліткарі не мали б про що патякати, якби ти вийшла
за когось свого рівня.
Я дещо усвідомила в житті.
Шлюб — це пошук у житті партнера,
який дивиться з тобою в одному напрямку.
Мої останні чотири роки шлюбу
були дуже мирними.
І це розбудило в мені інтерес до пар, які не ладнають.
Які відчуття? Я ще ніколи не сердилася на свого чоловіка.
Чому ти питаєш мене?
Не треба зривати на мені злість,
бо тебе не кохає чоловік.
Треба було тобі вийти заміж за Юн Инсуна.
Чому ти раптом його згадала?
Ти нічого не знаєш, еге ж?
Він — права рука пана Германа.
Ключ до виходу на пана Германа.
Що?
Так, він став дуже успішним.
Він уже не той хлопець із університету.
Тепер він керує фінансами шейха.
Тому я їздила в аеропорт зустріти його.
Инсуне.
Давно не бачилися.
Треба було повідомити мені, що повертаєшся в Корею.
Ти забула, що сказала мені минулого разу?
Не зв'язуватися з тобою.
-Я так сказала? -Так.
Сумніваюся.
«Підтримуймо зв'язок».
Хіба я не це сказала?
Твоя правда. Я сказала тобі не зв'язуватися зі мною,
бо ти постійно переходив межу.
Авжеж. Але зараз,
схоже, тобі є що сказати.
Певна, тобі вже це відомо,
тож я просто скажу.
У нас із Єна запекле суперництво,
щоб залучити Hercyna в наші магазини.
Схоже, у тебе гарні стосунки з паном Германом.
Тож скажи мені.
-Ти мені допоможеш? -Я?
Навіщо мені це?
Щиро кажучи, я не дуже пам'ятаю минуле.
Чому б нам просто не сказати, що ми розійшлися
друзями?
Дякую, що запросили нас.
Неймовірний показ. Якість незрівнянна.
-Щиро дякую. -Радий бачити вас.
-Щиро дякую. Ми знайомі? -Вам подобається вечір?
Я думаю… Я поговорю з ним.
Коли закінчиться суд? Уже скоро?
Дуже радий бачити вас.
-Дякую. -Добре, що ви прийшли.
-Як суд? -Я переміг.
Я швидко переміг, щоб приїхати сюди.
Вітаю. Я Хон Хеін з «Квінз».
І мій чоловік, Пек Хюнву, він юрист,
а також юридичний директор «Квінз Ґруп».
Радий знайомству.
Отакої, ви гарні.
Ваш чоловік наче зійшов з якоїсь рекламної афіші абощо.
Дуже мило з вашого боку.
-Гарного вечора. -Дякую.
Тримайте.
Один безалкогольний коктейль, будь ласка.
Що ти казала про шлюб?
Це пошук у житті партнера, який дивиться з тобою в один бік?
Спершу я не розуміла, та побачивши твого чоловіка, усвідомила.
Ти про що?
Розумієш,
я краще дивитимуся на свого чоловіка, ніж в іншому напрямку.
Такий він гарний.
Ось, прошу.
Люба, ти вже це куштувала?
Це справді смачно.
-Ти сюди жерти прийшов? -Що?
Очі б мої тебе не бачили.
Я про твою пику.
Згинь.
Серце? Ти малий…
Тримайте.
Дякую.
Я час від часу думав про Хеін.
Тому мені дивно
зустріти її чоловіка.
Перепрошую?
Ну, у нас із Хеін
у минулому були гарні стосунки.
Розумію.
Хеін така людина,
що в неї не було багато гарних стосунків у житті.
Це вражає.
Скажу відверто,
вона мені дуже подобалася.
Розумію.
Вас це не турбує?
Даруйте?
Це означає одне з двох.
Або ви їй повністю довіряєте, або вам просто байдуже.
Друге, так?
Я жартую.
Пане Юн.
Іду.
Бувайте.
От паскуда.
Як він дізнався?
Аж образливо.
Яка нісенітниця.
Скажу відверто, вона мені дуже подобалася.
Якщо вона справді
йому дуже подобалася,
треба було докласти зусиль та одружитися з нею.
Тоді він би врятував мені життя.
Який сенс зараз казати мені про свої почуття?
Він що, дражнить мене?
Бісить це падло.
Вітаю.
-Ми знову зустрілися. -Вітаю.
Боже. Повно народу, скажіть?
Ваша правда.
Більше половини цих людей прийшли зустрітися з ним.
Хочуть познайомитися.
Чим він займається?
Він магнат.
Навіть найбагатші люди з Волл-стріт
позичають у нього нафтові гроші.
Навіть голова Йом прагне з ним зустрітися.
Сучхоль теж намагається з ним познайомитися,
але це нелегко.
І цей Юн Инсун навчався в одному університеті з Хеін?
Так.
Не знаю, що й казати в таких випадках.
Чому тобі ніяково?
Я мала б познайомити
пані Хон Хеін з таким, як він.
Що вдієш? Вона сама викопала собі могилу.
Однаково я шкодую, що не доклала більше зусиль.
Щоб зробити що?
Я думаю, ви помиляєтеся.
Я завжди вдячна,
що ви не доклали більше зусиль.
Я щиро вдячна, що ви викреслили мене зі свого списку
кандидатів на шлюб.
Тож не переймайтеся марною провиною.
Чому ти дзвонила?
Ти нас підслухала.
Запроси Юн Инсуна на сімейне полювання.
Авжеж. Запевняю,
він прийде, якщо я йому скажу.
Але навіщо мені це робити? Мені це не треба.
Я відкличу…
позов.
Хеін.
Це кількість здобичі, яку можна вполювати.
Обмежень на сорок і ворон немає.
Стосовно кабанів, оленів та фазанів — кожен може вполювати не більше п'яти.
Якщо станете комусь на шляху, може статися нещасний випадок.
Можете сплутати одне одного з твариною.
Тому не сходьте зі свого маршруту.
Не полюйте на кабанів самотужки.
Не цільтеся і не ставайте до них спинами, коли ви самі.
Можна їй зброю?
Як ви вже знаєте…
Що тут вдієш? Вона захотіла взяти.
А якщо вона скоїть убивство?
Глянь, який у неї вбивчий погляд.
Її треба було доправити
в психушку, а не у в'язницю.
Ходімо.
Тітко, час вирушати.
Сюди.
Не тримай так зброю.
Я влучив? Я недобачаю.
Влучив, тату.
Найбільша впала. Боже.
Я теж це бачив, дідусю. Боже!
Справді? Мені теж здається, що я влучив.
Так і є.
Ви справді влучили?
Не думаю, що котрась із них упала.
Хюнву, ти корінний американець?
Чи монгольський мисливець? У тебе такий чудовий зір?
Я думаю, вона впала в лісі.
Скажу комусь знайти її.
А якщо Хюнву й цього року піде додому з порожніми руками?
Правда.
Його правда.
Ти ніколи нічого не впольовував на наших полюваннях.
Ми щороку сюди їздимо. Дивись і вчись.
Ти боїшся зброї? Ти служив у армії.
То що? Навчити тебе?
Не треба. Думай про себе.
Я добре вмію. Тому й запропонував навчити тебе.
А ви? Ви добре полюєте?
Я не певен. Сумніваюся, що згодився б вам навіть у помічники.
Він дуже скромний.
Авжеж.
Гляньмо, хто вполює фазанів на цьогорічний суп з пельменями.
Почнімо.
Уперед.
-Гайда. -Гаразд.
Уполюй щось хоча б раз.
Дідусь щороку везе нас у ці гори на полювання
не просто так.
А яка причина?
Він хоче, щоб ми вдали,
що він успішно підстрелив качку,
і хвалили його?
Під час полювання важлива витривалість,
а ще кмітливість і прийняття об'єктивних рішень.
А це чесноти, необхідні для бізнесменів.
Тому ти щороку так багато упольовуєш?
Щоб довести йому, що ти гідна бізнеследі?
Авжеж.
І цього року я теж уполюю найбільше.
Не поспішай.
Так, усе готово.
Це близько середини
того маршруту.
АРЕАЛ ДИКОГО КАБАНА
ВХІД ЗАБОРОНЕНО ВЛАСНІСТЬ «КВІНЗ»
Трясця, де вона?
Абонент не відповідає.
Трясця.
Пробач. Я думав, ти олень.
Чому ти тут?
Це не твій маршрут.
Справді? Я вперше на полюванні.
Знаєш, що як зайти на чужу територію під час полювання, можна й загинути?
Я цього не знав.
Залюбки навчуся в тебе ще чогось.
Узагалі не раджу нічого робити на чужій території.
Ти хотів, щоб я тебе навчив, так?
Що зі мною?
Це ж лише пельмень.
Це фазанячий суп.
Це фазанячий пельмень.
Фазанячий суп.
Не будь дурною. Це не насправді.
Візьми себе в руки, Хеін.
Годі тобі.
Що скажете?
Я вмираю. Мені залишилося три місяці.
Я кохаю тебе, Хон Хеін.
Я кохаю тебе.
У тебе все добре?
ЕПІЛОГ
Ти не хотів зустрічатися зі службовицею чи вчителькою.
Нащо тобі раптом домогосподарка?
Хіба ти не казав, що ту стажерку невдовзі звільнять?
Безробітна?
Не хочу тиснути на тебе,
але як ви назбираєте гроші, щоб купити дім?
Погоджуюся.
Я не сподівався на багату невістку
лише тому, що ти вивчав право в СНУ.
Я тільки мав надію,
що вона не буде біднішою за нас. І все.
-Саме так. -Я ніколи такого не відчував.
Вона не виходить
у мене з голови.
Цікаво, чому на її одязі постійно якісь дірки.
Переймаюся, що вона ходитиме й битиме ногами все навколо.
Хвилююся, що її знову сваритимуть.
Думаю про неї, коли їм смачну їжу.
Хочу пригостити її.
Вона мене постійно
відволікає.
Я за нею гину.
Тоді одружися з нею.
-Люба. -Мамо.
Одружися, якщо це так серйозно.
Краще це, ніж умерти.
Так, це правда, але…
Так, одружуся.
Ми одружимося.
І я завжди захищатиму її.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
Чи є жінки, у кого й досі метелики в животі,
коли вони бачать свого чоловіка, хоча одружені
більше трьох років?
Не може бути.
Я помітив, що огорожа прорвана.
Ти справді віриш, що він тебе кохає.
Так, вірю.
Мене ще нічия посмішка так не дратувала.
Я вб'ю
кожного покидька, який мене зраджує
і встромляє ножа мені в спину.
Не бійся.
То було зі страху.
У мене серце ледь не вискочило.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька