КОРОЛЕВА СЛІЗ
СЕРІЯ 4
Пане О, ви вже поїхали? Де ви?
Що? Ось він.
Він був у мене в кишені.
Що?
Хеін, зачекай.
Зачекай.
Зачекай!
Що ти робиш?
Я не знаю.
Що я…
зараз роблю?
Я радію,
що ти знайшла свій телефон.
Відшукати його була б морока.
Чому я не була…
впевнена?
Що?
Що ти сказала?
Так.
Я тобі сказала, так?
Я робитиму
багато нового відсьогодні.
Добраніч.
Авжеж. На добраніч.
Ти йдеш спати?
Ну,
я не знаю.
Він миттєво зарядиться.
Що це було?
Він міг сказати,
що хоче ввійти.
Що з ним?
День народження Хеін?
День, коли відкрили універмаг.
Мій день народження?
Не може бути, що це річниця весілля.
Клуб трильйонників?
СПРОБУЙТЕ ЗА 30 СЕКУНД
Трясця.
Не може бути…
Це 1031?
9 НОВИХ ПОВІДОМЛЕНЬ
ВИДАЛИТИ
8 НОВИХ ПОВІДОМЛЕНЬ
Гаразд, готово.
Боже.
Ти мене злякав.
Що ти…
тут робиш?
Ну…
я не міг заснути, тому…
Ти не міг
заснути,
тому прийшов у мою кімнату?
Це…
через мене?
Ти не можеш спати через мене?
Річ не в тім.
Зовсім не в тім. Я просто…
Я просто не міг заснути.
Без причини.
Тому прийшов глянути, чи ти теж.
І чи ти
не хочеш поговорити.
Але ти надто втомлена, так?
Я трохи втомлена,
але я не проти. Поговорімо.
То де?
Сядемо тут?
Ти стомилася.
Певно, я думав…
тільки про себе.
Ти трохи випила, і вже доволі пізно.
Це правда, але…
Отже, ти втомлена.
Гадаю, я вже трохи протверезіла. Сядьмо.
Ні. Не сідай.
Я якось не подумав.
Пробач мені.
У тебе завтра багато роботи. Тобі треба відпочити.
Гарних тобі снів.
Лягай.
Він так сильно…
дбає про мене.
Мало не попався.
Неймовірно…
Це 1031?
Вітаю. Ви на четвертому тижні вагітності.
Ну…
Чотири тижні…
Тоді коли народиться дитина?
Термін 31 жовтня.
Зрозуміло. 31 жовтня.
Це гарна дата.
31 жовтня.
Прошу, використайте якісні екологічні матеріали для оздоблення.
Кажуть, ця річ обов'язково має бути в дитячій кімнаті.
Я мушу…
Як ви могли туди поїхати?
Ми так і не бачилися належно після їхнього весілля.
-Але вони згадали про розлучення, тож… -Мамо, я хотів її зупинити.
І ти поїхав з нею?
То що вона сказала?
Вона й гадки не мала.
-Так. -Тільки Хюнву думав про розлучення.
Справді?
І вона сказала, що скоро навідається до нас.
-І тату. -Так?
Я врешті-решт додала її в контакти для повідомлень!
А що Хюнву?
Каже, що не розлучатиметься з нею.
У них усе гаразд. Не хвилюйтеся.
-Яке полегшення. -Ні, це не так!
Він думав про розлучення, а його дружина не знала про це.
Гадаєш, у них усе добре?
Жодне з них не знає про почуття іншого.
Запроси мене в чат.
Я не говоритиму багато й не надсилатиму фото.
Зараз ми зробимо фото членів сім'ї та родичів.
Пані Кім.
Так?
Я знаю,
що ви не хотіли, щоб Хюнву був вашим зятем.
Я не певна, чи мені варто це казати,
але коли Хюнву сказав, що він з кимось зустрічається,
то сказав, що дівчину можуть звільнити й вона стане безробітною,
тому він буде змушений її утримувати, якщо одружиться.
Тоді наша сім'я сказала, що він може знайти кращу дівчину,
бо ця надто бідна.
Навіть наша сім'я була обачливою.
Не уявляю, що відчували ви.
Між нами велика різниця. Я певна, що ви були засмучені та розчаровані.
Зрештою, усі ми люди.
Тому
я розумію.
Що ж. Я рада, що ви розумієте.
Я знаю,
що мій син не бездоганний.
Та сподіваюся, що ви добре подбаєте про нього.
Він не бездоганний? Вочевидь, ви не знаєте свого сина.
Йому вдалося оженитися на моїй доньці.
Він справді особливий.
Вибачте?
Це комплімент. Він юрист, тому має вміти
розраховувати, бути практичним і здобувати бажане.
-Що ви таке… -Кажу, що він розумний.
Він не пропустив цієї нагоди.
Яку нагоду ви маєте на увазі?
Певна, ви знаєте.
Гаразд.
Що б ви не мали на увазі,
це шлюб між нашими дітьми.
Мені це відомо.
Саме так. Я хотіла сказати, що було б добре,
щоб ми як батьки допомогли їм
щасливо жити в шлюбі. І все.
Якщо це їхній шлюб,
то це їхня справа — жити щасливо.
Навіщо їм допомагати?
Хто вона така казати мені, що робити?
Розлучення чи ні,
але я дуже хвилююся.
Нехай тобі добре живеться, чуєш?
Киш!
Не забудь випити зранку апельсиновий сік.
Це твої ліки від похмілля.
Не надто холодний?
Зробити тобі чай?
Щось тепле було б краще.
Не треба.
Зачекай.
Будь охайнішим. Ти ж не дитина.
Господи.
А я думав, чому це серце так калатає.
Це тому, що я був наляканий. І все.
Тому в мене серце калатало.
Що скажеш? Я вдягну це сьогодні на зустріч.
Розумію.
Це вінтажний піджак Hercyna з 1982 року.
-Та невже? -У світі є лише два екземпляри.
У дружини гендиректора Hercyna один,
а другий — ось цей.
Тобі не подобається?
Річ не в тім.
Ну…
Гарний вигляд.
Чому вона така гарна?
Чому?
Якого дідька?
Що ти робиш?
Ходімо.
Гарний у тебе костюм.
Мій костюм?
Так. Тобі личить.
Мабуть, ви в гарному настрої.
Ні, не дуже.
Але ви мугикали.
-Невже? -Так.
-Коли? -Щойно.
Ти схвильований?
Бо вона тебе похвалила? Це тому ти мугикав?
Боже, я що, збожеволів?
Може, це й так, адже вона так давно не хвалила мене, або ж…
Як вона насупилася. Їй щось не подобається.
Скоро як закричить.
П'ять, чотири, три, два, один.
Чому кімната особистого шопінг-консультанта схожа на галерею?
-О ні. -Репутація художника й кольори…
Вони не пасують під дизайн інтер'єру!
Коли вона так кричить і зиркає, то здається такою злющою.
Тому я злякався, і серце мало не вистрибнуло.
Так, ось що я мала на увазі!
Що сталося? Вона зраділа.
Непогано.
Що це… Що зі мною таке?
Чому я усміхнувся?
Зберися.
Агов, це небезпечно.
Ти знаєш, як актори справді закохуються, коли разом грають у романтичних сценах.
Як Хьон Бін і Сон Єджін.
Це не той випадок.
Але ж ти купив їй взуття?
Господи.
Уся суть ескалатора в тому, щоб не підійматися пішки.
Вона така нетерпляча.
Очам не вірю.
Обережно!
Хтось щойно крикнув?
Я теж це почула.
Що за псих тут кричить?
Пане?
Вам допомогти?
Ну…
У вас є пара таких 240-го розміру?
Це тому ти купив їй взуття?
Вона не змінила заповіт. Я мав їй завадити.
-Бо ще впаде й загине. -Так.
-То це тому? -Звісно.
Я сам здивувався,
що я такий меркантильний і холоднокровний.
І що? Що вона сказала?
Ти купив їх, бо на них була знижка 50%?
І сьогодні останній день.
Окрім того, 240 — популярний розмір,
а білі розпродані по всій країні.
За винятком цієї пари.
Я мусив їх купити.
Певна, так і було.
Але моя взуттєва шафа
повна дорогого взуття, за яке я заплатила втридорога.
Чи взую я хоч колись те, що було куплене за пів ціни?
Звісно, я знаю, що в тебе багато дорогого й розкішного взуття.
Але воно незручне.
-Воно гарне. -Ти гарна навіть без них.
Крім того, підбори такі тонкі й високі.
Я хвилююся, що ти можеш упасти.
То чому б тобі
іноді не носити зручне взуття?
Що ж, залиш їх тут.
Отже, вони їй не сподобалися.
Я здивувався її реакції.
Знаєш, що було ще дивовижнішим?
Що?
Вона їх взула.
-Отакої, пані Хон така… -Правда?
Гарна, правда?
Ні, схоже, вона сьогодні агресивна.
Наче готова змести всіх.
Саме так.
Хай там як, ці двоє часто зустрічаються останнім часом.
-Це секретарка На. -О, вітаю.
Звісно.
Це через магазин Hercyna.
Останнім часом пан Юн навідується щодня,
обідає, п'є каву
й навіть прогулюється з нею.
Схоже, ви цього не знаєте,
але схиблені на роботі люди
розмовляють про справи під час обіду й кави.
Ось чому.
Може, пан Юн їй і друг,
але він, вочевидь, добре не знає Хеін.
Хеін ненавидить,
коли хтось так чіпає її волосся.
Вона посміхається.
Схоже, не так вона вже це й ненавидить.
То це тебе турбує? Ти ревнуєш?
Ти взагалі слухав? Ти не розумієш, про що я?
Добре розумію. Ти ревнуєш.
Ти в курсі, що таке «ревнувати»?
Це те, що ти відчуваєш, коли тобі хтось подобається,
і раптом з'являється суперник.
Це хибне припущення.
Хеін мені навіть не подобається, чому ж я ревную?
-То це тебе не хвилює? -Зовсім ні.
Мені байдуже, якщо вони близькі
чи якщо кудись ідуть разом.
Я зрозумів, але що це ти смажиш замість м'яса?
Ти таке носиш?
Мій чоловік подарував мені їх і попросив носити. Що ж удієш?
Але ми їдемо на зустріч до гендиректора Hercyna. Може, краще взути їхнє взуття?
Знайти тобі пару?
Я в їхньому одязі.
Їхнє взуття незручне.
А він хвилюється, що я можу впасти.
Хто хвилюється?
Хюнву.
Йому аби хвилюватися.
До речі.
Що?
Що б не сказав Герман, просто слухай.
Коли він закінчить,
просто скажи одне.
Серед кількох умов наша головна вимога — наш магазин має бути дворівневим.
Хоча ми можемо обговорювати й інші речі,
але перемовин не буде,
доки не буде виконано цієї ключової умови.
Мабуть, ви знаєте
Сару Лопес, так?
Сара Лопес?
Вона популярна в Європі дизайнерка. Ми плануємо відкрити магазин.
Хто вона така?
Вона — нова коханка Германа.
Розумію.
І його дружина не знає?
Вона темпераментна й компетентна юристка.
Якщо дізнається,
то він ніколи не побачить своєї доньки.
Ну,
я думаю, ви знаєте її краще, ніж я.
До чого ви ведете?
Сара відкриває магазин у нашому торговому центрі.
Просто над Hercyna.
Але якщо ми проведемо ремонт, щоб зробити дуплекс,
навряд чи її магазин поміститься там.
То,
може, самі з нею про це поговорите?
Герман люто на тебе зиркав.
Тому що крім них двох знав лише я.
Ти не вскочиш у халепу?
Усе гаразд.
Я маю ще кілька карт, які можу розіграти проти нього.
Єна мала рацію.
Ти не той Инсун, якого я знала.
Що сталося?
Я доклав стільки зусиль,
щоб почути це від тебе.
Борг чи послуга — я завжди повертаю вповні. Тобі я винна.
Гаразд. Я тобі нагадаю.
СОЛОДОЩІ З ФУНДУКОМ І АРАХІСОМ
Пакетик арахісових коржиків.
Авжеж.
Прошу, гарно запакуйте.
Гаразд.
-Ти понесеш їх додому? -Так.
Ось чому в мене є підозри.
Як на мене, якщо ти думаєш про неї, коли бачиш ці солодощі
й коли напиваєшся,
це означає, що ти її кохаєш!
Скажеш таке — кохаю.
-Це просто арахісові коржики. -Тримайте.
Хочеш?
-Дякую. -Дякую.
Це просто…
арахісові коржики.
Де ти? Хутчіш іди додому. Я маю дещо розповісти тобі.
Не хвилюйся. Новина гарна, тобі сподобається.
Щось мені розповісти?
Гарна новина, яка тобі сподобається?
Зачекай! Не може бути.
-Що? -«Я відпишу все майно
Пек Хюнву».
Змінить свій заповіт.
-Припини. Не може бути. -Може бути!
Мабуть, це воно! Ура!
Вітаю, дурню!
-Не забудь про мене. -Цього не може бути.
Відпусти.
Ти дурник!
Привіт.
Це
арахісові коржики. Хочеш?
Хотів пригостити тебе, доки не охололи.
Тому поспішив додому.
Подобається?
Смачно.
Досі теплі.
Правда?
До речі,
що то за гарна новина, яка мені сподобається?
Авжеж.
Може, відкриєш?
Це?
Відкрити?
Не дивуйся.
Гаразд.
Не здивуюся.
Я отримала нещодавно.
Це від одного з найкращих онкоцентрів у Європі.
На наступних сторінках їхні наукові дослідження.
МОЖЛИВОСТІ Т-КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ CAR
Так.
Саме так.
Вони думають, що зможуть мене вилікувати.
-Що? -І шанси…
понад 50%.
Понад?
Я знала, що ти так зрадієш.
Ось.
Шанс близько 51%.
І вони хочуть провести клінічне лікування.
-Це правда. -Що я казала?
Я казала, що не програю тій хворобі.
Що Бог на моєму боці.
Ти на моєму боці,
як і Бог.
Господи.
Тепер я заспокоїлася.
Якщо
її вилікують,
тоді…
Корпоративна вечеря закінчилася
-о 21:30 учора, то чому… -Чому ти згадав про це…
Хіба я тобі не казала?
Я просто хвилююся.
-Скажи щось! -Це не Хюнву.
-Ти — частина сім'ї Хон. -Хюнву!
Хутчіш. Ми спізнимося. Ось чому ти завжди спізнюєшся.
-Пробач. -Ти мене засмучуєш.
Ще 50 років
такого життя?
Ні.
Я мушу розлучитися,
як і планував раніше.
УГОДА ПРО РОЗЛУЧЕННЯ
Авжеж.
Тепер, коли я вилікувалася,
ти хочеш мене зрадити?
Ти повернула собі життя,
тому я хочу повернути своє.
Авжеж.
Люди можуть так думати.
Це можна зрозуміти.
Однак…
Не мої люди.
Може бути ще гірше, ніж я собі уявляю.
Боже, я виснажений.
-Господи. -Усе гаразд?
Так, усе гаразд.
Господи, це так стомлює.
Господи.
Я став набагато вправнішим.
Тату, ти не хочеш пити? Візьми.
Авжеж. Дякую.
Це можна пити? Ти ж його не отруїла?
Годі тобі, тату. Просто пий.
Що на тебе найшло?
Я завжди такою була.
Поглянь-но.
Ми були такими щасливими разом.
Тобто колись були, доки на горизонті не з'явилася одна курва.
Ми не були такими ненормальними.
Пане Хон, я піду всередину.
Тату, ти пам'ятаєш,
як ти мене обожнював?
Ти захоплювався мною.
Ти завжди купував мені подарунок, повертаючись із відрядження.
То було дуже давно.
Ти завжди казав мені жити з тобою і не виходити заміж.
І бачиш? Я досі поруч.
Я не казав тобі вийти заміж і повернутися.
Годі тобі.
Любов — це коли повертаються, тату.
Чому я поверталася через три роки після кожного заміжжя?
Це тому,
що твоя мила донечка тебе любить.
Агов, зупинись. Мені скоро їсти.
-У мене зникне апетит. -О ні.
Не треба, щоб у тебе зникав апетит.
У твоєму віці це небезпечніше, ніж залишитися без грошей.
У чому річ? Просто скажи. Чому ти так поводишся?
Знаєш, післязавтра у мене день народження.
Я нічого іншого не хочу.
Хочу лише піти на побачення з любим татом, щоб ми були тільки вдвох.
-Будь ласка? -Боже мій.
Прошу, тату.
Я хочу з'їсти з тобою щось смачне.
-Припини. -Ти пригостиш мене чимось смачненьким?
Агов, годі. Це огидно!
Припини! Іди геть!
Привіт.
-Вітаю. -Вітаю.
Що ти тут робиш уранці вихідного дня?
Це щодо перемовин з Hercyna.
Тоді я до вас.
Юрвідділ повинен тримати руку на пульсі, щоб опрацювати деталі.
Це буде пізніше.
Ми обговорюємо перемовини на рівні гендиректорів,
щоб позбутися будь-яких факторів ризику.
Ми тобі заважаємо? Можемо піти деінде.
Може, до мене в готель?
Можете робити це тут.
Тут, у комфорті.
Дякую.
Це я тобі дякую.
Ти допомагаєш моїй дружині.
Хочеш кави?
-Так, дякую. -Авжеж.
Ти теж? Ти не п'єш каву на голодний шлунок.
Це правда.
-Еспресо для тебе, так? -Так.
Вона так дбає про мене.
Що?
Каже, що кава — це отрута, якщо пити її на голодний шлунок.
Не дозволяє мені її пити.
Я ж їй не дитина, еге ж?
Мабуть, постійно
хвилюється за мене.
Мабуть, Хеін дуже дбає про тебе.
Я тобі заздрю.
Ну, так. Я теж так думаю.
Зі мною вона не така.
Завжди просить моєї допомоги, каже, що тільки я можу їй допомогти.
Вона завжди такою була.
Телефонувала мені у будь-який час, просила допомогти, казала, що в неї є лише я.
Як я міг не допомагати?
От хоча б зараз. Такі перемовини можуть тривати навіть рік.
Але вона попросила мене закінчити їх за два тижні.
Я не матиму часу ні на що інше, доки в Кореї.
Схоже,
я буду змушений постійно бути з нею.
Це
заспокоює.
Ти несеш це йому?
Мені раптом стало цікаво.
У чому річ?
Хіба ти не ненавидиш, коли хтось торкається твого волосся?
-Що? -Тобто…
Коли я торкнувся його востаннє,
ти накричала на мене, кажучи, що я псую тобі зачіску.
Що ти таке кажеш?
Кажи прямо.
Ти розсердилася, коли я це зробив,
але чому не сердилася, коли це зробив пан Юн?
Що?
О, це тому, що…
Будь справедливою.
Не тільки пан Юн.
Якщо будь-який чоловік торкається твого волосся,
ти маєш розсердитися.
Хіба що це твій перукар.
Вона просто пішла…
нічого не сказавши.
Як вона могла таке зробити?
Трясця.
Господи.
Боже…
Це неймовірно.
Мене ще нічия посмішка так не дратувала.
Він дійсно щось.
Він досі усміхається. Що?
Ото виродок. Чому він їх опускає? Агов, покидьку. Зачекай.
Зачекай. Агов.
Що з ним не так?
Гадаєш, я не зможу спостерігати, якщо ти це зробиш?
Я знайду спосіб, не сумнівайся.
Я…
просто проходжу повз.
Прогулююся.
Це не тому, що мені цікаво.
Господи.
Що?
У чому річ?
Хіба ти не сказала: «Любий»?
Ні, не сказала.
Зрозуміло.
Мабуть, почулося.
Гаразд.
Що ж, продовжуйте.
Поклич, якщо щось треба.
Ні, ти не знадобишся.
Іди відпочинь.
Я відпочиваю.
-Слухай. -Так?
Ні, не ти.
Инсуне!
Я чув, моя сестра надокучала тобі в неділю, тому й прийшов.
Слухай, зникни.
Ми працюємо.
Знаєш, я намагався зв'язатися з тобою багато разів,
але твоя секретарка
не відповідає твоєму цілісному привабливому іміджу.
Вона кинула слухавку, не знаючи, наскільки ми близькі. Мені було образливо.
Справді? Я все з'ясую, пане Хон.
Не звертайся до мене так офіційно. Стався до мене, як до меншого брата.
Серйозно, мені здається, що ти мені рідніший, ніж Хюнву,
а він мій швагер уже три роки.
Ти ще тут?
Уже йду.
-Ні, не йди геть. -Звісно.
Не піду.
Ти вже їв?
Чому ти такий засмучений?
На мій погляд, Инсун — твоя нова надія.
Що ти маєш на увазі?
У Хеін тепер 51%-ий шанс жити.
Звісно, ти маєш радіти за неї.
Але твоя надія зникла.
Твоя надія на багате й безпечне розставання.
І що?
А якщо Инсун і Хеін закохаються?
Ти отримаєш аліменти.
Ні, не Юн Инсун.
Чому ні?
Цей чоловік моторошний.
Тобі не байдуже?
Слухай, я думаю, що він — твій рятівник.
Ти маєш бути вдячним, що він прийшов тебе врятувати.
З ним щось не так.
-Я це відчуваю. -Припини.
Яка різниця, який рятівник?
Якщо ти тонеш, а тобі не подобається рятівник, ти не схопиш
мотузку?
Хай там як, я не дам, щоб це був той негідник.
Я сказав ні.
У тебе все гаразд?
Инсуне.
Бачиш цю землю? Тут понад 330 гектарів.
Неверленд займає 142 гектари, а Соуленд — 93.
Це більше, ніж два ці маєтки разом.
Вражає.
Сам знаєш, що дві найважливіші речі в курортному бізнесі —
мати землю і ліцензію.
Як бачиш, земля в нас є, а от щодо ліцензування…
У нас є своя людина в Міністерстві землі.
Та невже?
Він навчався за стипендію «Квінз».
І був моїм наставником.
-Зрозуміло. -Авжеж.
К-поп, К-драма. Корейський контент дуже популярний останнім часом.
Перевершімо «Дісней» разом, Инсуне!
Я подумаю про це.
О боже.
Він зустрічається з усіма цими людьми?
Ви знаєте Роберта Бейлі, легендарного менеджера гедж-фондів?
З-поміж 12 його стажерів цей чоловік найкращий.
Роберт навіть доручив йому керування своїми активами. Що ще тут скажеш?
Справді?
Він ідеальний партнер для пана Хон Сучхоля.
Але він доволі вибагливий, тому…
Але ж він залюбки допомагає Хеін з магазином Hercyna.
Так, адже вони дуже близькі.
І, можливо, саме тому пан Юн не зближується з паном Хоном.
Що ти маєш на увазі?
А ви подумайте.
Для пані Хон,
якщо Hercyna відкриється в її універмазі, то вона досягне трильйону продажів.
Тоді голова схилиться до думки віддати групу їй, як і обіцяв.
Хочете сказати,
що Хеін не хоче, щоб Сучхоль залучив інвестиції у свій курорт?
Так! Сучхоль може змінити хід гри.
Тобто я не знаю, що пані Хон сказала пану Юну,
але, схоже, він не розглядає пана Хона у якості потенційного партнера.
Сьогодні в нього вечеря з внуком голови Йома.
Ворожіння не бреше.
Я ж казала, правда?
Пані Хон судилося все життя жити за рахунок братів.
Хай там як, щоб упоратися з нею, нічого іншого не потрібно.
Ворожіння — наче Біблія для неї.
Якщо пошукати щось онлайн і сказати їй,
вона просто повірить у це.
Але це пішло тобі на користь.
Це правда. Я багато заробила на цьому за ці 15 років.
Що ти тут робиш?
Я так і знала.
Якби я не відкликала позов, торгового центру в Квангьо не було б.
Тобі це потрібно?
Годі товкти воду в ступі.
Просто кажи.
Що ти сказала Инсуну про Сучхоля?
Що ти йому сказала, що змусило його відмовитися від інвестицій в Сучхоля?
Що ти маєш на увазі?
Це ж очевидно.
«Якщо Сучхоль отримає інвестиції, мені це не на руку. Інвестуй краще в Санджина».
Бо через це голова лютуватиме.
Ти гадаєш, у цьому є якийсь сенс?
Так! Я вважаю, що ти здатна таке зробити.
Бо ти стерво, корисливе до мозку кісток.
Тобі байдуже, якщо хтось поруч із тобою помре. Ти шукаєш спосіб урятуватися.
І тому твій старший брат…
Вона з самого ранку погано почувається.
Я думаю, їй треба відпочити.
Вибачте, мамо.
Ти кажеш, щоб я пішла?
Коли я не закінчила розмову?
Пробачте.
Скажімо твоїй сім'ї.
Я сказала ні.
Таке може повторитися будь-якої миті.
Вони можуть дізнатися.
Мене вилікують.
Таке враження, що завтра я впаду замертво.
Ти поводишся
егоїстично й безвідповідально.
Так.
Ти думаєш про свої гроші, акції та Клуб трильйонників. Я це розумію.
Розумію, що ти хвилюєшся, що рідні можуть забрати твоє майно, якщо дізнаються.
Але
приховувати такі важливі речі від них,
бо ти не хочеш, щоб у тебе щось забрали.
Хіба це правильно?
Я не хочу їх шокувати.
Мої батьки…
Вони вже втратили дитину.
То навіщо їх лякати?
Однаково я не стану хорошою донькою.
Я просто
не хочу ще більше ускладнювати життя своєї сім'ї.
І що важливіше,
я впевнена, що мене вилікують. Годі ставитися до мене, як до хворої.
Можеш піти?
Я хочу відпочити.
А купівля акцій?
Загалом ми купили 14,7%, по 4,9% на людину.
А директори, котрі підтримують голову?
Дохідність останнього сліпого фонду склала майже 90%,
тому вони радо долучаться до наступного фонду.
Зробімо так, щоб вони запропонували акції «Квінз» як заставу.
Мінімальна сума дуже велика,
навряд чи вони зможуть знайти стільки готівки за кілька днів.
Якщо їх квапити, вони виставлять свої акції як заставу.
Наступний — голова Хон.
Розслідування прокуратури.
Мені його шкода.
Він ненавидить в'язниці.
До речі, як ви це зробите?
Справжнім гарантом голови
є Сон Чонпом з фінансового відділу.
Він викачує свою частку, плюс гроші голови, якими той дає хабарі.
Ми передамо всі докази в прокуратуру.
А розслідуючи дії керівництва,
вони зрештою дійдуть і до дій голови.
Звідси можна побачити вежу «Квінз Тавер».
І вона мені подобається.
Так, наче дивишся на смачну їжу.
«КВІНЗ»
Трясця.
Я ж казав зробити шрифт більшим.
Чорт. Підготуйте документи ще раз й організуйте наступну зустріч.
Ну що за люди.
Забирайтеся!
Геть!
Я дам вам долучитися до фонду прямих інвестицій.
Мінімальна сума — 20 мільярдів вон.
Можете виставити акції «Квінз» у якості застави, якщо бракує готівки.
Дохідність буде високою. Хто не встигне, той не встигне.
Тому приймайте рішення швидше. Конфіденційність обов'язкова.
-Дякую. -Я розумію.
Це можливо.
Вона вже тут.
Що найшло на Помджа?
Чому вона раптом хоче пригостити мене вечерею?
Прибув голова.
Ні, тату. Ти не можеш піти.
-Через мій труп. -Відійди.
Тату, просто вислухай мене.
Мені нічого більше не треба.
Просто дай мені шанс.
Ти виродок.
Хіба я не давав тобі шансу?
Давав, але ти продав мене прокуратурі, щоб урятувати себе!
І доки я був за ґратами, ти плів інтриги, щоб посісти моє місце,
разом із директорами, які тебе підтримали.
-Ти забув? -Я був не при собі.
Я почув, що ти хотів повісити на мене звинувачення в розтраті,
тому втратив розум.
Мені дуже шкода.
Минуло 20 років.
Ти б навіть чужинцю пробачив за стільки часу.
Ти жорстокий до власного сина.
Я б краще чужинцю пробачив!
Як можна пробачити власній дитини, яка мене зрадила?
Я просто не можу.
Тому більше ніколи такого не роби.
Тату!
Я сумував за тобою.
Ось чому я приїхав насправді.
Що ж, ти мене побачив.
Я не хочу
більше тебе бачити.
Ти невдячний.
Навіть на похорон мій не приходь.
Трясця.
Чому ти такий засмучений?
Схоже, ти не їв.
Коли почуваєшся погано,
немає нічого кращого,
ніж миска цього.
Моя мати завжди його готувала, коли я хворів.
Ще коли я продавав газети й чистив людям взуття в Мьондоні.
Коли я був голодним чи хворів,
то завжди згадував про це.
Поїж.
Від ночівлі на вулиці під ковдрою з газет
до володіння однією з найкращих франшиз універмагів та супермаркетів
минуло 60 років.
Але чому в мене таке відчуття,
наче я стою сам у пустелі?
Певно, щось завдало тобі нестерпного болю.
Тільки я знаю, яке ніжне
в тебе серце.
Смачний, як
мамин.
Чому ви не можете повернути кошти?
Це зіпсувало шкіру моєї коханої,
а ви не можете повернути кошти, не кажучи вже про компенсацію?
Пане, минуло вісім місяців після продажу товару,
і ви використали майже все.
Агов. Я рада, що ви згадали про це.
У мене таке обличчя, бо я стільки його використала.
Інакше моя шкіра не стала б такою!
Люба, не нервуйся. Стане гірше.
Просто поверніть нам кошти негайно.
Пане, ми не можемо цього зробити.
Хіба я недостатньо чітко висловився?
Пане, прошу, заспокойтеся.
Як я можу заспокоїтися?
Отож-бо. Думаєте, я нестерпний клієнт?
Показати вам, які клієнти нестерпні?
Пане, не можна так поводитися.
Я хотіла витратити нашу заставу їй на операцію, але мама не дозволяє.
Це необґрунтована вимога. Ми не можемо вам допомогти.
«Необґрунтована»?
Ви безнадійні. Ідіть сюди. Як ви смієте так говорити зі мною…
Хто ти, в біса, така?
Відпусти.
Відпусти мене.
Тут не можна так поводитися.
Слухайте, я не говоритиму з такими нікчемами.
Покличте гендиректора.
Кличте гендиректора негайно!
-Вона тут. -Що?
Я гендиректорка.
Ви гендиректорка?
Чому ви не навчили свою працівницю належним чином?
Так. Мабуть, я справді зробила це неналежно.
Пані Кім Мінджі?
Розмовляйте тільки з клієнтами.
А для злочинців викликайте поліцію без попередження.
Що? Злочинець?
Ви називаєте своїх клієнтів злочинцями?
Люба, ти це фільмуєш?
Так.
Гендиректорка відряджає клієнтів за ґрати.
Подаймо на неї позов і провчимо її.
Зробімо це.
Обов'язково так і зробіть.
Я теж це зроблю.
Я добре це знаю, адже мій чоловік — хороший юрист.
Вас можуть звинуватити
в перешкоджанні професійній дільності, навмисному нападі
та пошкодженні майна.
І я подам іще один позов для відшкодування торгових збитків, яких ви завдали.
-Ви все зафільмували? -Так, авжеж!
-Я зафільмувала. Тримайте! -Пропустіть, будь ласка.
Відвезіть їх у поліцію.
Ходімо, люба.
Дякую.
До речі, пане Пек, щодо Пак Сокхуна.
А що з ним?
Він усім розповідає,
що груша Йонду, яку ви просуваєте як делікатес села, не має майбутнього.
Він стверджує, що яблуко Йонду буде
новим хітом К-їжі у світі.
Яблуко? Господи.
Це сміховинно.
Зазвичай яблука не рівня грушам.
Звісно… Справді?
Просто згадай про поминальні служби.
На стіл ставлять груші, а не яблука!
Крім того, хурма й груша смакують разом. Хурма і яблуко — ні.
Як він сміє знецінювати важливість груш, наших традиційних фруктів?
Хай там як, цей чоловік
дуже спритно проводить виборчу кампанію.
Знаєте ресторан його мами?
Він пропонує обіди за пів ціни, тому зараз усі їдять там.
Ти недоумок!
Чому ти не сказав раніше?
Той малий…
Він грає нечесно, так?
Ви йдете туди?
ОБІД ЗА ПІВ ЦІНИ
Вітаю.
Вітаю, пане Пак.
Суп сьогодні особливо смачний.
Годі вам. Він завжди був смачним.
Що це?
Цілий бенкет.
Ми маємо змагатися обіцянками й планами.
А він намагається завоювати людей популярною піснею.
Якщо він так виграє вибори, то це не його перемога. Переможе співак!
Це має вважатися порушенням виборчого законодавства. Так.
Чунсіку, збери докази.
Про тих, хто розважає і тих, хто підіграє. Я повідомлю про всіх!
Ну ж бо!
Ви всі приречені.
Зачекайте. Що…
-Пане Пек. -Що?
Сокхуне! Я хочу ще одну порцію свинини.
І ще одне соджу!
Це так смачно!
Цей шматок…
Ти, вражий…
Так би тебе й…
Наскільки все погано?
Він потрапив просто в їхню пастку.
Сімейна корупція. Цієї проблеми не змогли уникнути навіть президенти.
Син чинного сільського голови дозволив опозиційній стороні пригостити себе їжею.
Люди скажуть, що сім'я голови — нікудишня,
бо не змогла правильно виховати дітей.
Ти недоумок!
Це просто неймовірно!
Тату, я спробую змінити їхню думку.
Що ти зробиш?
Мій салон — джерело близько 90%
пліток, які ширяться в Йонду-рі.
Знаєш, пліткарки!
-Ми їх використаємо. -Ти про кампанію з очорнення?
Саме так! Сокхун крав ласощі в нашому магазині,
коли був малим.
Ми його викриємо.
«Хто раз украв, той ще захоче!»
Що скажете?
Маєш сигарету?
Я кинув курити.
Місон, ти йдеш?
У твого батька й Сокхуна буде велике протистояння.
Ідіть собі.
Я так не думаю. Твоїй сім'ї потрібно якнайбільше людей для підтримки.
-Навіщо? -Тобто навіщо?
Бо голова зараз у невигідному становищі.
Просто йдіть!
Та ходімо з нами!
Заради бога! Просто йдіть!
Ні, Пінкі.
Ти йди назад.
Я стою тут,
бо нашому селу потрібні молоді люди.
Як я казав раніше,
я зроблю яблуко Йонду К-їжею, популярною серед людей у всьому світі!
Я, Пак Сокхун, поверну Йонду-рі ті два роки, які ми втратили!
Його добре приймають.
Усе гаразд.
Усе добре.
Люди, наше Йонду-рі —
наче серце корейських груш.
А хіба серце груш не в Наджу чи Сонджу?
Саме так! Йонду-рі — це не серце. Це радше…
Як би це назвати?
Це радше кишечник.
Правда ж?
Правда. Якби це було серце, наші груші
продавалися б в універмагах його невістки.
Твоя правда!
Що? До чого тут це?
Моя невістка
не змішує роботу й особисте життя!
Я розумію, що вона — хороша гендиректорка.
Але її особисте життя?
Відверто кажучи, ми тільки чули, що вона з вашим сином одружилися.
-Ми її ніколи не бачили. -Хіба вона не прилітала на вертольоті?
Авжеж. Я тоді подумала, що почалася війна.
Це правда, після одруження вона жодного разу не навідалася.
То було до їхнього одруження?
-Що? -Що відбувається?
-Це що, землетрус? -Що відбувається?
ГРОМАДСЬКИЙ ЦЕНТР ЙОНДУ-РІ
-Що це? -Фільмуй.
Вони багато привезли.
«КВІНЗ»
Батьку?
О боже.
Господи.
Неймовірно…
Вона приїхала.
Врешті-решт.
Що ти тут робиш?
Я рада, що ви всі тут.
Я пропустила ваш минулий день народження,
тому приїхала пригостити всіх селян обідом.
Вітаю, я Хон Хеін, невістка сільського голови.
Що відбувається?
Я їй написала.
Ти сказала, що навідаєшся якось днями.
Чи може той день бути сьогодні й негайно?
Мій батько йде на перевибори, і справи трохи кепські.
Я гадаю, йому треба показати людям, що в нього є впливова підтримка.
О, вона прочитала.
Написано: «Прочитано».
Приїхала через це повідомлення?
Я теж цьому не вірю.
Молодець!
Хон Хеін!
Тут небагато.
Дорогі харчові добавки, женьшень,
косметика, шовкові хустинки, кашемірові шарфи,
італійські шкіряні рукавички тощо.
Я хотіла щось купити батькові,
але захопилася.
Можете поділитися.
О боже. Це неймовірно.
Ти стільки всього накупила.
-Пек Дугван! -Пек Дугван!
-Хеін! -Пек Дугван!
Люди! Який делікатес у Йонду-рі? Яблука чи груші?
-Груші! -Груші!
-Пек Дугван! -Пек Дугван!
-Хеін! -Пек Дугван!
ПЕК ДУГВАН ТРУДІВНИК, ЯКИЙ ЗАХИЩАЄ ЙОНДУ-РІ!
Хюнву. Хеін приїхала сюди.
-Так. -Мамо, я пропустив твій виклик.
Та нічого. Як ти?
Я чула, що Місон та Хьонте приїжджали. Ти, мабуть, здивувався.
Ні, усе гаразд. Не сталося нічого поганого, не хвилюйся.
І Хеін…
Так, у неї теж усе добре.
Ти про що?
Ви що, посварилися?
Звісно, ні.
Тоді чому ти не знаєш, де вона?
Вона тут.
Що? Чому вона там?
Приїдь і спитай у неї сам.
Ціле село святкує завдяки їй.
Що вона таке каже?
Де зараз Хеін?
ПЕК ХЮНВУ
Ти хто?
Я?
Я невістка.
-А ти хто? -Я знаю всіх у цій сім'ї.
Тебе ж ніколи не бачив.
Я нечасто тут буваю.
Чому ти так на мене дивишся? Я — частина цієї сім'ї.
Тоді як звати собаку?
Масті.
Спотті?
У них немає собаки.
Ти якась підозріла.
Чому ти всіх підозрюєш?
Я — дружина Пек Хюнву, сина цієї сім'ї. Щасливий? Тепер іди.
Ти — власниця будинку. Треба було сказати мені раніше.
-Що? -Мені тато казав.
Дружина дядька Хюнву — власниця нашого будинку.
Я привітаюся як годиться, тітко.
-Я Пек Хойоль. -Зрозуміло.
Ти — мій племінник, про якого я щойно дізналася.
Так і є.
Я побачив незнайоме авто перед будинком.
Воно твоє, тітко?
Так, моє.
Оскаженіти.
Двигун V8, кінські сили й турботюнінг.
Те рідкісне авто справді твоє?
Можна покататися, будь ласка?
Якщо я дозволю, даси мені спокій?
Обіцяю.
Можеш покатати його селом?
Три або чотири кола.
Так, пані.
«КВІНЗ»
Мій наймолодший приїхав!
Боже, Хюнву.
Масажне крісло, яке ти нам тоді подарував.
Воно таке чудове. Щиро дякуємо.
Мої друзі просили тебе сфотографувати, коли побачу.
Це нічого?
Два, три.
Вибач, можеш відійти?
Ну ж бо.
І руку теж.
-Навіть руку? -Лише ми вдвох.
Так. Він установив кондиціонери й бойлери в центрі для літніх людей.
Хюнву — гордість Йонду-рі. Поаплодуйте йому!
Він мій брат.
Мій брат.
Їжте, будь ласка.
Що ж…
Я чув це від твого брата й сестри.
Але не хвилюйся через мене.
Я не казав твоїй дружині про розлучення.
Ти кажеш зараз, тату.
Не хвилюйся.
Вона не тут. Вона вдома.
-Ні, не вдома. -Що?
Я щойно забрав Хойоля. Її там не було.
Що ти таке кажеш?
Її там немає.
Вітаю, пане Пек.
Де Хеін?
Її немає в громадському центрі? Коли я повернувся, тут її не було.
Хон Хеін!
Хеін!
Хон Хеін!
Хеін!
Хон Хеін!
Що сталося?
-Чому ти тут? -Чому ти кричиш?
Я чув, що ти раптово приїхала сюди,
я приїхав, тебе не було вдома
чи в центрі. Ніхто не знав, де ти.
Ти не відповідала на дзвінки!
Скажи…
-Що ти тут… -Зачекай.
Я ходила на прогулянку.
Прогулянку в цьому районі?
Так.
-Я хвилювався! -Чого це раптом?
Я не хвора.
Звісно.
Так, ти мені це сказала.
Вибач, що я кричав.
Насправді…
Я не пам'ятаю.
Я зовсім не пам'ятаю, чому я була там.
Я була перед твоїм будинком,
потім зненацька опинилася в іншому місці.
Я не знаю, коли пішла туди
чи як.
Я гадки не маю.
Я так…
злякалася.
НОМІНОВАНА ВИДАТНОЮ ШКОЛОЮ 2006 РОКУ
-Приїхали. -Гаразд.
-До зустрічі. -Бувай.
Зачекай, Хюнву.
Люди з Сеула нічим не відрізняються. Не падай духом.
Стій твердо.
-Твердо. -Стій прямо.
І намагайся дивитися ось так.
-Гаразд. -Добре. Іди.
-Бувай, тату. -Бувай.
-Слухайся вчителя. -Безпечно доїхати!
Хеін їде в США на навчання.
Попрощайтеся з нею, гаразд?
-Так, пане. -Так, пане.
Гляньте на її пику.
Яка вона самозакохана.
Ходять чутки, що її покладуть у психіатричну лікарню.
Нібито тому, що вона збожеволіла після смерті брата.
Зачекай.
Візьми.
Не потрібно.
Промий і намасти маззю.
Ти плачеш?
Не плачу.
Плачеш.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
Не смій згадувати про розлучення.
Добре.
Розлучення — то пусте.
Я теж хотіла розлучитися.
-Що таке? -На мене не зважай.
Як їхнє кохання могло минути?
Вони були закохані без тями.
Жінка, яку я зараз кохаю, — це ти.
У вас надто низький рівень лейкоцитів.
Я щось придумаю.
Навіть якщо обшукаю весь світ,
я знайду спосіб вижити.
Тому я маю бути
поруч з тобою в такий час.
Я хотіла, щоб ти
був поруч зі мною.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька