КОРОЛЕВА СЛІЗ
Вибач, що я кричав.
Насправді…
Я не пам'ятаю.
Я зовсім не пам'ятаю, чому я була там.
Я була перед твоїм будинком,
потім зненацька опинилася в іншому місці.
Я не знаю, коли пішла туди
чи як.
Я гадки не маю.
Я так…
злякалася.
До речі, чому ти приїхала сюди сама?
Твоя сестра мені написала.
Сказала, що твій батько програє на виборах.
Його суперник завойовує виборців їжею.
Це тому ти приїхала?
Але ж він програвав
свинині й рисовому супу.
Як я могла не приїхати?
Тому ти контратакувала яловичиною та лобстерами?
Бачив би ти,
як я нещадно поборола 200 мисок супу.
Хеін!
-Хеін! -Хеін!
Хеін!
Вона тут?
Ні, її тут немає.
-Хеін! -Ви її ще не знайшли?
Де вона?
Де ж вона може бути?
Моя бідна Хеін!
Викликайте поліцію!
-Треба викликати! -Хеін!
-Де ти?
Хеін!
-Хеін! -Хеін!
Хеін!
-Хеін! -Хеін!
-Куди вона поділася?
-Хеін! -Хеін!
Хеін!
Боже!
Господи!
Господи, бідна моя дитинко!
Господи! Ось де ти!
СЕРІЯ 5
Ми так злякалися.
Де ти була?
Годі розпитувати її.
Батьку, ідіть уже спати.
Гаразд.
Не звертайте на нас уваги.
Люди тут рано лягають спати.
-Тому облаштовуйтеся. -Він має рацію.
-Вважайте нас невидимими. -Авжеж.
Неймовірно.
Які ж ви невидимі, якщо ви тут? Ідіть.
-Ходімо. Добраніч. -Добраніч.
На добраніч.
Мені треба висушити волосся.
Тут є фен?
Хвилинку.
Він доволі старий.
Та нічого.
Він не працює.
Треба притиснути знизу.
Ось так?
Тримай кабель.
Дай-но мені.
Ось так це треба робити.
-Воно вже сухе. -Авжеж.
Я думаю, усе гаразд.
Мамо!
Поглянь.
Люди не змінюються так легко. Що з нею?
У чому річ?
Хеін, схоже, раптом навідалася до своїх свекрів.
-Навіщо? -Я теж ошелешений.
Селюки неймовірні.
Вони все зафільмували й виклали.
Що виклали?
Що ти тут робиш?
Я рада, що ви всі тут.
Я пропустила ваш минулий день народження,
тому приїхала пригостити всіх селян обідом.
ГЕНДИРЕКТОРКА ХОН ХЕІН
Вона ніколи не робила сюрпризів до мого дня народження.
Це неймовірно.
Ти голодна?
Хочеш щось з'їсти?
Я і так багато з'їла.
Скуштуй трохи цього, гаразд?
Це краб, маринований у соєвому соусі.
У ньому багато ікри.
Ми знаємося на соєвому соусі.
Це заморожена підчеревина, грильована на вугіллі.
Скуштуй, доки не охолола.
Я скуштую все по черзі, тому зачекайте.
-Що далі? -Скуштуй і це.
Слухайте, відсуньтеся. Ви душите мені дитину.
Не будьте такими сміховинними.
Жуй повільно, щоб шлунок не зупинився.
Випий трохи води.
Дайте їй яєчні.
Дайте-но, я це зроблю.
Чому вони так напосідають на неї?
І чому вона їсть усе, що їй дають?
Підчеревина найсмачніша гарячою.
Що?
Чому в цього відео понад 300 тисяч переглядів?
Чому вона так багато їсть?
Яловичина, свинина, курятина, качатина й риба.
Я їла всі види м'яса.
Здається, я погладшала.
-Справді? -Тобто…
Жінка запропонувала мені курку, яку вона ніколи б не приготувала зятеві.
Схоже, я подобаюся селянам.
Здається, у них усе гаразд, тому навіть не згадуйте про розлучення.
Зрозуміла.
Ти вже комусь розповідав?
Годі тобі, мамо. Я був би недоумком, якби розповів.
-Чому ти так тихо сидиш? -Що?
Господи. Кому? Кому ти розповів?
Я пив маколі з Йонсоном і…
-Що? -Що?
Ти сказав йому, що…
Ти сказав йому, що Хюнву майже розлучився?
Ну, Йонсон наче шлюбний консультант у цьому селі,
я консультувався з ним.
Я понарікав.
І все.
А якщо він комусь розповів?
-Так. -Плітки швидко розлетяться.
У консультації головне — конфіденційність.
Він не мусить тримати це в таємниці, адже він не ліцензований лікар.
Боже. Тим не менш…
Ти й твій довгий язик.
Годі тобі.
Ти хвилювався, тому приїхав сюди о цій порі?
Ти комусь розповів?
Звісно, ні.
Я сказав лише своїй матері.
Навіщо?
Дугване, вона єдина моя сім'я.
Ми ділимося всім.
І ти знаєш про її хворобу.
Коли ти прийшов додому, коханий? Чому ти не буваєш удома?
Де ти зараз ночуєш?
Мамо, іди спати.
Ти хто?
Бачиш? Тож не хвилюйся щодо неї,
хвилюйся про свого сина і його дружину.
Немає про що хвилюватися.
Незважаючи на зайнятість,
Хеін приїхала аж сюди підтримати мою кампанію.
-Що це означає? -Що?
Це означає, що вони шалено закохані.
Що це? Такий гарненький.
Я завжди такі любив.
Дай руку.
Тобі не можна залишатися на самоті.
З тобою завжди щось стається.
Кажуть, це лінія життя.
Чому моя така коротка?
Мене це ображає.
Припини.
Ти віриш у хіромантію?
Ні, але однаково неприємно.
Я смертельно хвора, і моя лінія життя дуже коротка.
Зовсім ти не смертельно хвора.
Ти не хотіла бути хворою.
Ти сказала, що одужаєш.
Сказала, що Бог на твоєму боці й що станеться диво.
Ти сказала, що найкращий у Європі онкоцентр усе вилікує!
Я не казала, що вони все вилікують.
Я просто кажу.
Вони найкращі не просто так.
Ти так вважаєш?
Ти…
поїдеш зі мною?
Річ не в тім, що я боюся їхати сама.
Просто ти єдиний, хто знає про мою хворобу.
Ти серйозно?
Певна річ.
Досі пече?
Ти сказився?
Що це ти таке виробляв?
Не кажи,
що хотів поцілувати її.
Господи.
Ти сказився.
Ти збожеволів.
Однаково,
не треба було її так залишати.
Певно, вона злякалася.
Ти повертаєшся?
Що ти їй скажеш? Що ти зробиш?
Гадаєш, зможеш знову вийти?
Ні, не зможеш.
Ні. Я не зможу піти,
якщо повернуся.
Не можна.
Він утік?
Ні.
Я певна,
йому треба було щось зробити.
Може, піти до вбиральні чи зателефонувати.
Але так довго?
Можна трохи тихіше?
Боже, який ти галасливий.
Замовкни!
Ви з Хеін посварилися?
Ні.
Навпаки.
Тебе що, покарали?
Вона сказала вийти надвір і годинку подумати?
-У вас таке буває? -Багато разів.
Але вона ще більше засмучується, коли я роблю так, як вона каже.
Вона пробачить тобі, якщо повернешся й попросиш вибачення.
Гаряче.
Тому зберися і повертайся в дім.
Я вийшов,
щоб прийти до тями.
Удома я не можу чітко думати.
Чому?
Не знаю. Просто не можу.
ПЕК ХЮНВУ
Де ти?
Чому він не читає?
О, прочитав.
Іди спати перша.
«Іди спати перша»?
Він хоче, щоб я перша заснула.
Сама?
Гаразд.
Він цього хоче.
Іди спати.
Іди спати перша.
Трясця.
Отже, він таки втік.
Чому? Він думає, що я його з'їм живцем? Він мене боїться?
Тихо!
Чому він мене боїться?
Хіба я така страшна?
Навіть собаки сплять.
Повертаймося додому.
Я ще побуду надворі.
Тоді Хеін засне сама.
Так, ось чому.
Я повернуся, коли вона засне.
Боже, ти дурень.
Чому?
Навіщо чекати до того часу?
Бо тоді я можу…
зробити помилку.
Ти про що?
Помилки роблять тоді, коли напиваються.
Не треба було тоді пити.
Ні.
Я не зроблю помилок,
якщо нап'юся і знепритомнію.
Гадки не маю, що ти верзеш.
Слухай уважно.
Я вип'ю ще
й нап'юся, мов чіп.
Зроби мені одну послугу.
-Яку? -Не…
повертай мене…
до мене в кімнату.
Я заплутався.
Хочеш рамьон? Я приготую.
Гаразд.
Я колись боявся своєї дружини.
Колись у мене все було
добре.
Я був певен, що мені буде байдуже,
що б з нею не сталося.
Чому? Бо вона мені не подобалася.
Як я і робив досі,
мені треба далі ставитися з неприязню,
з обуренням
і втомою до неї.
Треба очікувати дня, коли ми розійдемося.
Я не мушу її любити.
Усе просто.
Я робив так увесь час.
Але…
чомусь дивно,
що я більше не можу так.
Гаразд.
Ми не мусимо спати разом.
Ми роками спали окремо.
ЗА ДВА РОКИ ДО ЦЬОГО
Що ви робите?
Пані Хон сказала винести все з цієї кімнати.
Відділ товарів працює над відбором і відмовою від брендів.
Відділ продажу має займатися продуктивністю брендів.
Зачекайте.
Що таке?
Дитяча кімната.
-Ти все виносиш? -Яка з неї користь?
Вона лише діє мені на нерви.
Вона діє тобі на нерви?
Вона нам більше не потрібна.
Відділ товарів не може привабити хороші бренди поганою продуктивністю.
Хіба це не очевидно?
Так.
Перенесіть мої речі в цю кімнату.
Вибачте?
І мені потрібне ліжко.
Я тепер житиму тут.
Так, пане.
Не плач.
Ти не маєш права.
Ти рано прокинулася.
Схоже, що я спала?
Ти взагалі не спала?
А тобі що до того?
Хойолю, тобі не треба до школи?
Тату, яка різниця?
Моя життєва наставниця
тут.
Що ти таке кажеш? Хто твоя наставниця?
Вона — опора сім'ї і приїхала в суперкарі.
Це моя тітка, власниця будинку й мій взірець для наслідування.
Ось і вона.
-Виходь-но. -Боже, Хеін.
Дякую.
Ти так багато зробила.
Гарної дороги додому.
Бувай.
-Хюнву. -Вітаю, пані.
-Бувай. -Так, пані.
Твоя мама знову при тямі.
Йонсоне, їй уже краще.
Господи, мамо.
Будь сильним.
Дякую.
Розлучення — це нічого.
Я теж хотіла розлучитися.
Треба було, коли мала нагоду.
Господи, мамо.
Боже, пані.
Я думаю, вона знову клепки згубила.
Поспішіть додому.
Ходімо.
Коханий, як ти спав минулої ночі?
Саме тому я хочу розлучитися.
Просто ходімо додому.
-Треба було розлучитися з тобою! -Ходімо!
-Вам слід їхати. -Вона живе в селі.
Трохи божевільна.
Бувай, кохана.
Вибачте за незручність.
Що ж, гаразд.
-Бувайте. -Боже, ніяких незручностей.
Тут небагато.
Я не використовувала хімікати, тому обов'язково з'їжте їх.
Хеін, я знаю, що робота важлива.
Але здоров'я на першому місці.
Тобі слід їхати.
Дякую.
Що ж, безпечної дороги додому.
-Ходімо. -Дякую, Хеін.
-Бувайте. -Їдьте.
Тоді ми поїдемо.
-Гаразд. -Гаразд.
Зателефонуй.
У тебе є сигарети?
Ні.
Думаєш, вона здогадалася?
Хтозна.
Не думаю, що здогадалася,
але між ними відчувалася напруга ще до цього.
Вони в очі не дивилися одне одному, коли сідали.
Не треба було казати про те,
як він колись отримував любовні листи
і як донька директора в нього закохалася. Це порожні балачки.
-Це могло її засмутити. -Що?
Це був просто жарт.
Було смішно?
-Ти серйозно? -Він цієї ночі не спав у своїй кімнаті.
-Що? -Що?
Тоді що він робив?
Ми разом пили біля магазину.
Боляче.
Це ти наполіг, так?
Ні, він не хотів іти.
Мабуть, через сон нарізно їм ніяково.
Як могло вмерти їхнє кохання?
Вони колись бути шалено закоханими.
Вибач за цю несподівану зустріч.
Ти розкішно вдягнена як для стажерки.
Тобі, певно, подобаються розкішні бренди. Мені теж.
ЗА ЧОТИРИ РОКИ ДО ЦЬОГО
Пан Пек повертається з роботи.
Знаю. Тому я тобі зателефонувала.
Що це?
Щодо Хюнву…
Я знаю.
Він порядний. Упевнена, ти його хочеш.
Він розумний і гарний.
Він сказав тобі, скільки в нас корів?
-Так. -І розмір нашого саду?
І що ми володіємо єдиним магазином у місті?
А щодо його будинку в Сеулі?
У довгостроковій оренді.
Тоді ти, певно, знаєш.
Я не знала, що я матеріалістка, але нічого не вдієш, він моя сім'я.
Я чула, що ти бідна
й що ти носиш обшарпаний одяг.
Ні, це все спеціальний вінтажний…
Що він узагалі знає?
Це правда. Хай там як…
Можеш не зустрічатися з ним?
Я ніколи не порву з ним.
І це остаточно.
Ти доволі егоїстична.
Усі жінки, які хочуть зустрічатися з ним, дуже успішні,
вони держслужбовиці й співробітниці великих компаній.
Знаю, це жорстоко, та це реальність.
-Місон! -Господи.
Що ти робиш?
Що ти сказала Хеін?
-Нічого такого я не сказала. Я… -Боже.
Я сказав тобі не дивитися драми!
Гроші трохи відрізняються від драм.
Я просто хочу, щоб ви порвали, перш ніж набриднете одне одному.
Будьмо відверті. Вона — не твій типаж.
-Відпусти мене. -Гаразд.
А які жінки йому подобаються?
М'які й чисті жінки.
Не з таким характером, як у тебе.
Ті, яким потрібен захист.
Він завжди казав таке, ще з часів старшої школи.
Та невже, пане Пек?
Так, колись мені такі подобалися.
Але…
жінка, яку я зараз кохаю, —
це ти.
Тому…
не треба її слухати.
Ходімо.
Це було ефектно.
Неймовірно, що ти таке зробила.
Простіше кажучи, я допомогла їм зійтися.
Вони, схоже, зблизилися після того випадку.
Боже.
Що ж такого
з ними сталося?
Усе гаразд. Я сам це зроблю.
-Так, пане. -Дякую.
Без проблем.
Я не чекала.
Не думай, що я чекала на тебе, тому що не спала.
Я так не думаю. Ходімо в дім.
Холодно.
Я просто не могла заснути.
То було не моє ліжко, собаки постійно гавкали
і в мене не було таблеток від безсоння. Ось чому.
Гаразд. Я теж не думаю, що ти чекала.
Ти ніколи раніше не чекала на мене.
Твоя правда. Я не з тих, хто чекає.
Так, мені це відомо як нікому.
Тримай парасолю нормально.
Слухай, просто ходімо в дім.
Ллє, мов з відра. Ти застудишся.
Можемо поговорити вдома.
Годі з мене розмов.
Де твоя парасоля?
Що ти тут робиш?
Поговорімо в домі.
Ходімо.
Я перевдягнуся.
Гаразд.
Хочеш чаю?
Ні, дякую.
Почуваюся тут, мов удома.
До речі, що ти тут робиш?
Авжеж.
Мене запросила мама Хеін.
Мабуть, не хотіла,
щоб я сам їв у готелі. Тому запропонувала мені гостьовий будинок.
У нас із Хеін є справи,
і нам буде зручніше, якщо я житиму тут.
-Тобі незручно? -Ти б поїхав, якби я сказав, що так?
Ні.
Тоді немає сенсу відповідати.
Що це?
Коли це сталося?
Що? Чому не змивається?
Випий. Ти застудишся.
Де він?
Пан Пек?
Пішов нагору.
-Зрозуміло. -У кімнаті не було?
Ні.
Ви спите окремо?
Як їхній шлюб?
Жахливий.
Вони сплять окремо.
Але це дивно.
Вочевидь, Хюнву набридли родичі його дружини.
Але він постійно каже правильні речі.
І знаєш що?
Голова Хон
справді прислухається до того, що він каже.
Хеін і Хюнву постійно сваряться, коли вони разом.
Але як не дивно, вона теж дослухається до нього.
Тож Хюнву допомагає їм мислити тверезо?
Саме так.
Він може зашкодити нашому плану.
Краще
викинути його з будинку якомога швидше.
У вас усе гаразд?
Що?
Це доволі незвично.
Чоловіку мало б бути небайдуже, що чоловік-друг дружини
переїхав у їхній будинок.
Але?
Я спитав його,
чи він не проти, що я тут зупинився,
і він сказав, що ні.
Чому він виїхав з готелю?
Про що думала моя теща?
У нас із Хеін
у минулому були гарні стосунки.
У них були гарні стосунки.
Він не повинен бути тут.
Боже. Які ще гарні стосунки?
Чи здамся я жалюгідним…
якщо спитаю її про це зараз?
Отже, вони всі з'єднуються тут.
Ми ніколи не розповідали про це в пресі.
Може здатися, що наші будинки розділені,
але вони насправді всі з'єднані в підвалі.
Наш дідусь навмисно так усе розробив.
Зрозуміло.
Отже, звідси у вас є доступ до всіх будинків.
І в нас є та кімната.
Знаєш, як у фільмі «Шокова кімната»?
«Тривожна кімната», недоумку.
-Я знаю. -Тоді кажи правильно.
Не будь такою жорсткою з ним.
Вечерю принесуть нам сюди, тому повечеряймо разом.
Ви їжте. Я піду відпочину.
Чому? Ти дуже добре їла у свекрів,
яких бачиш так рідко.
Ти з'їла все й усміхалася від вуха до вуха.
Ти знаєш, що те відео стало вірусним, так?
Наш відділ піару мав сьогодні багато роботи з ним.
Чому ви такі засмучені?
Бо я їх відвідала?
Бо я багато їла й багато усміхалася?
Чи…
це через відео?
Бо відділ піару повинен був прикрити мене?
Я не засмучена.
Звісно.
Я просто в захваті.
Від чого?
Я рідко бачу, щоб ти так усміхалася.
І я рідко бачу, щоб ти мені всміхалася.
У нас небагато причин усміхатися, чи не так?
Саме так.
Тому їжте без мене.
Чудово провести час.
Мабуть, ти здивувався.
Я попрошу вибачення від її імені.
Усе гаразд.
Це звична справа.
Бачиш, як мені тут важко?
Звісно.
Але я розумію Хеін.
Певен, ти вже це знаєш, але в неї жахливий характер.
Мабуть, її невпевненість щодо мене зіграла свою роль.
Навряд чи вона так почувається.
Вона гадки не має, що я гарую заради неї.
Я не знав, що ти гаруєш.
Нелегко всидіти на троні «Квінз». Треба багато працювати.
Бачиш, скільки лежить на моїх плечах?
Тягарі й обов'язки.
Це тому я нижчий на десять сантиметрів.
Моя доля і Хеін тяжіють наді мною.
Хеін тяжіє над тобою?
Нещодавно вона вдарила мене в живіт,
і я хвилину не міг дихати.
Моя мама була ошелешена, і вони дуже посварилися.
І моя мама сходила до декого.
До кого?
Вона знала, хто стане президентом і навіть передбачила COVID-19.
А ще попередила дідуся не йти на полювання.
Авжеж, велика шаманка.
Так, вона.
Вона заплатила їй неабияку суму й отримала це.
Талісман?
Він мене захистить.
Шаманка сказала,
що це допоможе мені приборкати Хеін, щоб розпростерти крила й злетіти.
Розумію.
Боже, я їй не вірю. Це все забобони.
Але мама перевіряє, чи він зі мною.
Та не думаю, що він працює.
Хеін і досі така ж сильна.
Лікування, яке пропонує німецька лабораторія,
використовує клітини CAR-T,
щоб лікувати імунні клітини.
Це вид лікування раку, коли вилучають імунні клітини
з крові, трансформують їх у клітини CAR-T, які мають здатність
нищити ракові клітини, і вводять їх назад у тіло.
Це лікування часто було дієвим
для людей з лейкемією,
але ще не використовувалося в людей із раком мозку.
Але…
мені сказали, що рівень успішності становить понад 50%.
Я думаю, вам дали цю цифру побачивши хороші прогнози
для пацієнтів з пухлинами мозку,
які проходили цю терапію за останні роки.
Але вам не слід вважати це повним одужанням.
Я вважатиму.
Я казала вам багато разів.
Я знайду спосіб.
Навіть якщо муситиму обшукати весь світ,
я придумаю, як вижити.
Тому не кажіть мені…
що це не подіє.
У них дитина в кувезі.
Мені стало шкода, тому…
Як ваша дитина?
Вітаю, пані.
Що ви робите в лікарні?
Вона ще досі в кувезі?
Ні, вже ні.
-Наша дитина в реанімації. -Як звати дитину?
Ми ще не зареєстрували народження.
Але ми називаємо її Чорон.
Я щоранку пила овочевий сік.
Але останнім часом зайнята, тому забуваю.
Вибачте?
Я хочу замовляти у вас сік на постійній основі.
Дякую, пані.
Я приноситиму вам його відзавтра…
Буде негарно, якщо я питиму сама, тому несіть ще на кількох людей.
Так, пані. На скількох ще?
Ну…
Якщо всі мої співробітники питимуть, тоді близько 250.
Що?
Дякую, пані!
Дякую!
Це проєкт, про який я розповідав.
Курортний комплекс, який стане палацом нашого королівства «Квінз».
П'ятизіркові готелі, магазини безмитної торгівлі, казино для іноземців,
арена, конференц-центр, сімейний аквапарк…
І скільки він коштуватиме?
Один трильйон…
-І від 700 до 900 мільярдів вон. -То роби.
Своїми грошима.
Дідусю, я не прошу грошей.
Нам лише треба забезпечити місце, а Инсун інвестує в нас.
Хто?
Пан Юн Инсун.
Ми зблизилися, відколи він до нас переїхав.
Хочеш сказати, він на це погодився?
Ми ще на ранніх етапах, але можна так сказати.
Мені ніяково це казати,
та він дуже мене підтримує.
Не такий бездушний, як я думав.
Він неймовірно люб'язний, якщо ти йому подобаєшся.
Та невже?
Мабуть, ти йому сподобався.
Ба більше.
Він радо слухає те, що я хочу зробити.
Справді?
Батьку, статки пана Юна походять з близькосхідних нафтових грошей,
тому він надійний.
Та невже?
-У такому разі… -Чекайте.
Спершу перевірмо придатність ділянки.
У минулому ми часто проводили оцінки доцільності будови на ділянках.
Проте жодну з них не затвердили через певні ризики.
Магазини безмитної торгівлі й казино потребують ліцензій.
Щодо ліцензування…
Ви ж знаєте, у нас є людина в Міністерстві землі.
Ми можемо йому довіряти, оскільки він отримував нашу стипендію.
Але люди змінюються.
Ризиковано покластися на нього й почати справу вартістю 1,9 трильйонів вон.
Слушне зауваження, чи не так?
Так, батьку. Він знає, що важливо.
Батьку?
Спершу перевір ризики.
Немає нічого погано в перевірці, Сучхолю.
Хюнву.
Вітаю, пане.
Ви сказали мені зателефонувати, якщо щось згадаю.
Того дня приходив постачальник газу.
Відеореєстратор?
Так, він у нього був.
Я взяв.
Але об'єм пам'яті маленький, тому запису з того дня немає.
Усе гаразд. Я спробую відновити його.
Я відряджу кур'єра, щоб забрати його.
Дякую.
Це з відеореєстратора.
Старі записи видалено.
Скільки часу піде на відновлення?
Мабуть, від трьох до п'яти днів.
Але ніяких гарантій.
Це важливий запис, тому спробуйте відновити.
Гаразд.
Лікарю, нашого голову цього тижня цікавив батат,
оскільки це була улюблена їжа Лессі Браун
аж до її смерті у віці 114 років.
Я чув, що минулого тижня його цікавили ягоди, бо їх любила
їсти Крістіна Вагара до її смерті в 102 роки.
Правильно.
Та оскільки Браун жила на 12 років довше за Вагару…
Тоді сушений батат? Він любить солодку їжу.
Ні, у нього підвищений цукор. Зваріть його.
Йому це не сподобається.
Цьому не зарадиш.
А зараз подайте йому курячу грудку, боби та яєчні білки.
Ти серйозно?
Білки, курячі грудки
й боби? Припини.
Коли він засмучений, то гризе реберця.
Він може й померти.
Думай, що кажеш.
З якого ти відділу?
-Сімейна медицина, пані. -Пане Ян.
Психіатр мого батька теж мав би бути тут,
щоб узяти до уваги його психічний стан.
Так, пані.
А ще…
Я не можу довірити тобі
приготування їжі для мого батька. Я чула, ти сама готуєш приправи.
Він їсть лише соєвий соус, який готую я.
Саме так. Хтозна, що ти туди кладеш.
Я хочу, що ти куштувала всю його їжу в моїй присутності, перш ніж давати йому.
Як робили придворні дами.
Ні, ти будеш його наложницею.
На сьогодні все.
Ви можете йти.
Що ж робити?
А якщо Помджа знову її вдарить?
Зачекати, щоб надати їй допомогу потім?
Чому ти замикаєш?
Плануєш мене благати абощо?
Що ти робиш?
Що це було?
Помджа.
«Помджа»?
Ти вже 20 років нахабно поводишся зі мною
і робитимеш це й далі.
Але знаєш що? Мені вже не здається це дотепним.
Ти сказилася? Як ти смієш так розмовляти зі мною?
«Дотепним»? Хочеш, щоб знову диск змістився?
Зачекай! Боляче!
Я рахую до трьох. Один, два, три!
Стисни щелепу.
-Навіщо? -Бо язика прикусиш.
Ця курва мене вдарила.
У живіт! Ось так!
Трясця.
Я певен, це ти її вдарила.
Ні, не я.
Я вдарила її.
Розгнівалася і вдарила.
-Мені шкода. -Бачиш? Ти чув!
Гадаєш, я їй повірю?
Чому ні?
Ти можеш не вірити мені, але їй повір!
Повір їй!
Без кофеїну з додатковим шотом. Правильно?
-Ви не забули. -Звісно, ні. Ви наша рятівниця.
Ми були звичайними бандитами 15 років тому.
Але швидко стали
найкращими фахівцями з розшуку завдяки вам.
Ваша правда.
Я бачила, як ваш офіс збільшувався…
ДЕТЕКТИВНА АГЕНЦІЯ
…після всіх моїх розлучень.
Ми вже не просто детективна агенція. Ми маємо ліцензію і платимо податки.
Знаю.
Ви змінили вивіску, тому я ледве вас знайшла.
То хто ви зараз?
Ми приватні детективи, які пройшли
державну сертифікацію.
Агентство з приватного розслідування.
То як мені вас називати?
Можна й далі паном Паком?
Називайте мене Конаном. Конан Пак.
Нехай буде Конан.
Перевірте її біографію.
Яка категорія?
Метод розслідування залежить від того, що саме ви шукаєте.
Усе.
Я хочу знати про неї все.
Я ненавиділа її впродовж останніх 20 років.
І зрештою отямилася, коли вона мене вдарила.
Мені треба знати,
хто вона.
Трясця.
ГЕНДИРЕКТОРКА ХОН ХЕІН
«КВІНЗ»
ЮН ИНСУН
Ти готова?
Комплексна перевірка Hercyna буде о п'ятій.
Так, мої люди вже там.
Я вже виходжу.
Я чекав на тебе.
У тебе все гаразд?
Так, усе гаразд.
Ми спізнюємося.
Пробач, мабуть, вони чекають.
У тебе поганий вигляд. Хочеш відпочити сьогодні?
Можемо перенести.
Ні, немає потреби.
Ходімо.
Гаразд.
У чому річ?
Не звертай уваги.
Дякую.
У тебе досі бліде обличчя.
Якщо ти хвора…
Не хвора.
Але хотіла б захворіти, щоб відпочити.
Вітаю всіх. Дякую, що прийшли. Мене звати Хон Хеін.
Хеін проходить медичні огляди?
Вона давно вже не була
на огляді з сім'єю.
Може, проходить їх деінде.
З'ясуй, де саме.
Гаразд.
Думаю, вам треба відкласти подорож до Німеччини.
Чому? Навіщо?
У вас надто низький рівень лейкоцитів.
Вам мають вилучити й трансформувати клітини
для лікування імунними клітинами.
Але не зможуть цього зробити, якщо у вас мало лейкоцитів.
Та лабораторія в Німеччині відмовиться це робити з таким результатом.
Ви кажете, що я маю здатися?
Я не це мав на увазі.
Зачекайте, доки збільшиться кількість лейкоцитів…
«Зачекати»?
Я не маю на це часу.
Зачекайте, пані Хон.
Пане, у мене все гаразд.
Я майже не відчуваю болю.
Я б виявила той клятий рак мозку раніше, якби відчувала біль.
Але…
Я…
Я прийшла поставити гіпс.
До речі…
ВІДДІЛЕННЯ ОНКОНЕЙРОХІРУРГІЇ
Що ти тут робиш?
Ти знаєш Мійон?
Хто це?
Моя подруга.
У неї теж була пухлина мозку.
Це було близько п'яти років тому.
Вона скликала друзів і виплакала всі очі, коли дізналася.
І що з нею?
У неї все гаразд. Найздоровіша з нас.
Постійно грає в гольф. Вона здорова.
У нас грошей більше, ніж потрібно. Невиліковних хвороб більше не існує.
Тому не хвилюйся ні миті.
Тітко, я не хвилююся, чи одужаю. Я хвилююся, щоб ти нікому не сказала.
Ніхто не знає?
Навіть твій чоловік?
Знає тільки він.
Справді? Розумію.
Ну, якщо він знає, усе гаразд. Нічого серйозного.
Саме так. Нічого серйозного.
Тітко.
Так?
Я їду в Німеччину.
Там винайшли нову терапію, яка може мене вилікувати.
Тому я прийшла сьогодні сюди.
Справді? Це правда?
Тому не кажи нікому.
Слухай! Я не скажу.
Я не хочу спровокувати скандал.
Я повірю тобі.
Так, повір.
Ти не йдеш?
Я мушу йти.
Слухай.
Певна, ти була приголомшена.
Я знаю, що нічого серйозного, але певна, ти була приголомшена.
МІЙОН
Набраний номер наразі недоступний.
Сукхи.
Мійон змінила номер?
-Хто? -Мійон. Ян Мійон.
Що? Ти не чула?
Звісно. Ти була у в'язниці.
А що? З нею щось сталося?
Вона померла.
Вона померла?
Чому?
А ти як думаєш? Стався рецидив.
Чому?
Я чула, що операція минула вдало й що в неї все добре.
Я чула, що вона грає в гольф, то чому вона померла?
Звідки я знаю? Мабуть, хворобу важко було подолати.
Чому ж вона померла?
Чому?
Агов, ти плачеш?
Ви були такими близькими?
Чому вона померла?
У 2014 році королівська сім'я Монако виставила на аукціон реліквії Наполеона
перед реновацією палацу.
Це парадна шпага, яку голова Хон купив на тому аукціоні.
Боже.
Ця шпага коштує понад три мільйони доларів.
Я бачив подібну шпагу в музеї в Лондоні,
але не вдома.
Наполеон — моя улюблена історична постать.
Правда ж, це диво, що сільський хлопець
з острова на півдні Франції
став імператором?
Підлітком я жив за межею бідності й завжди голодував.
Тоді я натрапив на біографію Наполеона
й почав мріяти.
Він теж поборов бідність і втілив свою мрію.
Ви теж так можете.
Не соромтеся мріяти, якщо хочете стати успішними.
Поаплодуйте йому.
ВІТАЄМО ГОЛОВУ ХОН МАНДЕ З «КВІНЗ ҐРУП»
Я маю портрет Наполеона від Жака-Луї Давіда
у мене вдома в Нью-Йорку.
Це його зображення у військовій формі в 1813 році.
Якщо дозволите, я хотів би подарувати його вам.
Мені?
Мені здається, ви на це заслуговуєте.
З вами сталося таке ж диво, як і з ним.
Справді, коли я вперше потрапив до Сеула,
то чистив взуття перед універмагом.
А зараз я володію тим універмагом.
Це диво, чи не так?
Звісно.
ВІТАЄМО ГОЛОВУ ХОН МАНДЕ З «КВІНЗ ҐРУП»
Ти ось так раптово сама їдеш в Німеччину?
Чому Хюнву не їде?
Він зайнятий.
І це нічого.
Поїхати мені?
Мені потрібен лише паспорт. Я поїду з тобою.
-Тітко. -Так?
Я хочу поїхати сама.
У мене все буде добре.
Хюнву.
Чому Хеін поїхала в Німеччину сама?
Перепрошую?
Ти не знав, що вона поїхала?
Вона казала, ти один знаєш про її хворобу.
Чому ж ти не поїхав?
Вона сказала, що знати треба лише тобі, то чому ж вона поїхала сама?
Чому ти відпустив її саму?
ВИМКНУТИ
ХОН ХЕІН
Будьмо!
Я знаю чудову річку в Ґапьоні.
Житло чудове, з водними видами спорту.
Поїдьмо й влаштуймо барбекю.
Я не проти.
Зачекай. Дай-но я всіх запрошу.
Так, запроси.
-Опублікую в груповому чаті. -Гаразд.
Сокчун буде.
Дехо скасує гру в гольф, щоб поїхати.
Чхольсу сказився? Він хоче взяти дружину?
Який недоумок.
Заблокований.
Ти слухаєш?
-Звісно. -Тоді чому ти не радієш?
Ні, я радію. Діждатися не можу.
Барбекю. О так.
Водні види спорту. Авжеж.
Це неправильно.
Де старий Хюнву, який випивав три чашки еспресо,
щоб не спати всю ніч і розважатися, коли його дружина їхала за кордон?
Я тут.
Ні, ти не тут.
Ти в Німеччині.
Чому ти перевіряєш погоду?
Ти непокоїшся про дружину?
Звісно, ні.
Ти так сильно прикидався, що вона тобі подобається,
що справді закохався?
Ні.
Я мав підозри після тих арахісових коржиків.
-Помиляєшся. -Правда?
Ні, правда?
Так, зберися.
Не надто захоплюйся.
Добре?
Гаразд! Зробімо це!
КОРОЛЕВА
Так, кохана.
Це не смішно.
Зовсім не смішно.
Звісно, ні.
Пані Хон?
Прошу, нахиліться.
НАДСИЛАЮ ВАМ ІНТЕРВ'Ю З ПАНІ ХОН
ХОН ХЕІН ПРО ПОДРУЖНЄ ЖИТТЯ…
Хай там як, відтоді він став романтиком.
Так почалася наша історія кохання.
І останнє запитання.
Про що ви мрієте?
Я б сказала, що про продажі на понад на один трильйон вон
у моєму універмазі.
Я над цим працюю, і це скоро станеться.
Заздалегідь вітаємо.
Яка ваша наступна мрія?
Мабуть, я націлюся на більші об'єми продажів.
А після досягнення всіх ваших цілей?
Я ніколи про це не думала.
До того часу…
я захочу відпочити.
Я б хотіла подорожувати з чоловіком.
Наша перша й остання подорож була під час медового місяця.
Я б хотіла ходити
на прогулянки,
пити чай, їсти, розмовляти
й надолужувати згаяне.
Це було б чудово.
Я б хотіла робити це…
щодня.
Я б хотіла робити це…
щодня.
Як ви бачили з екскурсії лабораторією,
у нас унікальна система інфузійної терапії імуноцитами.
Завдяки вашій підтримці ми тепер можемо запропонувати
клінічні випробування значно більшій кількості людей.
-Ми щиро вдячні за це. -Гаразд, це чудово.
-Але коли я можу почати лікування? -Мені шкода.
Для генерації клітин CAR-T
треба ізолювати імунні клітини й культивувати їх.
Та судячи з ваших результатів аналізів, буде важко
ізолювати імунні клітини з вашої крові.
Ви сказали, що це можливо.
Ваш стан погіршився. Але давайте зачекаємо,
простежимо за вашим станом і спробуємо ще раз.
Чому вони всі хочуть, щоб я чекала?
Чому говорять так, наче час на моєму боці?
Я не маю часу.
Не маю.
«Sans souci» означає «місце без турбот» французькою.
Його збудував Фрідріх Великий. А після війни приїхав сюди відпочити.
Він сказав, що хоче бути похованим тут після смерті.
Уявляєте, король, який завоював увесь світ,
хотів просто відпочити в цьому місці?
У кожної статуї власна історія.
«Без турбот»?
Турбота вже те, як спуститися цими сходами.
Чому їх так багато?
Хон Хеін!
Що це було?
Мені вже вчувається?
Хіба я не казав тобі носити зручне взуття?
Зовсім не слухаєшся.
Звідки ти знав, що я тут?
Телефон був вимкнений.
Мені сказали, з лікарні ти пішла, коли отримала відмову.
Але секретарка На сказала що ти не полетіла назад.
Тому я довго думав.
І згадав про це місце.
Тобі сподобався медовий місяць тут.
Сподобалася назва.
Я цього не казала.
Я сказала, що це брехня.
«Місце без турбот чи сліз».
Вони брешуть, щоб принадити туристів.
Це ти брехала.
-Що я робила? -Не пам'ятаєш?
Що ти сказала, коли робила пропозицію?
Що не змусиш мене плакати.
Сказала повірити тобі.
Але знаєш що?
Я багато плакав під час нашого шлюбу.
Я плакав за кермом,
коли вмивався
і на автомийці.
Мені подобалося спати окремо,
бо я міг засинати в сльозах.
Тоді
я просто казала що завгодно, лише щоб ми одружилися.
А зараз ми одружені.
Тому я маю бути…
з тобою
в такий час.
Хіба я тобі забороняла?
Я хотіла,
щоб ти був поруч.
Я не хотіла бути сама.
Ніколи.
Мені шкода.
Мені дуже шкода.
Їдьмо додому.
Я думала, що знайду його тут.
Дивовижний спосіб вижити.
Або місце без суму.
Але його не було.
Я лише хотіла
поїхати додому з тобою.
ЕПІЛОГ
Кажуть, це лінія життя.
Чому моя така коротка?
Мене це ображає.
Вона
коротка?
Мабуть…
трохи коротка.
А якщо ось так?
Приблизно так.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
Мені дуже пощастило з хорошим чоловіком.
-Можна спати у твоїй кімнаті? -Спи де хочеш.
Роби що хочеш. Слухай своє серце.
Неймовірно.
Навіщо, коли вона вже й так сильна?
Не будь жадібним, ти й так мав удосталь часу, виродку!
Йонду-рі прославився.
Секрет обов'язково зіпсує стосунки.
-Я декого бачила. -Хеін!
Коли ти при смерті…
Може, він приїхав,
бо час настав.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька