КОРОЛЕВА СЛІЗ
Скажи, що це неправда.
УГОДА ПРО РОЗІРВАННЯ ШЛЮБУ
Скажи.
Запереч.
-Хеін… -Скажи.
Скажи, що це неправда.
Скажи, що це не ти.
Ні.
Це я.
Пробач, що не міг сказати тобі.
Коли?
Коли…
Коли ти це підготував?
Я маю…
дещо сказати.
Це було
того дня?
Коли я сказала, що вмираю?
Так.
Це тому
ти стулив
свого рота
й не сказав мені?
Бо я однаково мала невдовзі померти?
Так.
Отже…
ти весь цей час брехав?
У чому річ?
Ти нахабно брехав.
То що тебе зупиняє зараз?
Я знайшов його…
коли йшов сюди.
Наш замочок досі тут.
ХЮНВУ ХЕІН
Хеін.
Надто пізно кудись іти.
Залишся тут. Я піду.
Просто…
дай мені спокій.
Я навіть не маю
сили сердитися.
Просто вислухай мене.
Я розповім тобі, чому я це зробив,
що я почував
і яким був мій план.
Ні, не треба.
Мені нецікаво.
Я кохаю тебе, Хон Хеін.
Я кохаю тебе.
У тебе все добре?
Що ти тут робиш?
Хіба не знаєш, що тобі слід бути обережнішою?
Ходімо всередину.
Я все поясню.
А потім
я зроблю, як ти скажеш.
-Отже… -Хюнву.
Якщо таке станеться ще раз,
не рятуй мене.
Я такий шокований.
Хюнву був нормальним.
Що ти маєш на увазі?
Я думав, що він останнім часом сходить з розуму,
бо мені здавалося, що він щиро кохає Хеін.
Але він такий, як усі.
Я теж була здивована.
Хто знав, що він таємно планував розлучитися з нею?
-Цікаво, коли це почалося. -Що?
Мабуть, хтось його заохотив.
Я вже декого підозрюю.
Кого?
Мою тітку.
Розумію.
Що?
Останнім часом вона мені заважає і верзе дурниці
про те, що Хюнву гарніший за мене.
А нещодавно мені здалося, що в них є якась таємниця.
Я їх якось побачив.
Найбільший пріоритет цього бізнесу…
-Що відбувається? -Чому ж ти не поїхав?
Чому вона поїхала сама?
Чому ти відпустив її саму?
-Кого відпустив саму? -Чому?
Що? Чому вона плаче?
У них була серйозна таємна розмова.
Справді?
Цікаво, про що вони говорили.
На жаль, ми не побачили покращення
в кількості лейкоцитів
чи в частці лімфоцитів.
Лікування філграстимом теж, схоже, не діє.
Як лікар я завжди раджу допомогти пацієнтам
не втрачати волю до життя.
А ви сказали, що ваша дружина вибігла назустріч дорожньому руху.
Такі дії не є типовими для людей, які навіть підсвідомо
мають бажання триматися за життя.
Я бачив, як багато смертельно хворих пацієнтів удавалися до самогубства.
Не менше, ніж померлих через хворобу.
Але тільки ті, у кого є за що триматися,
хто має надію, бажання, кохання чи навіть ненависть, — вони борються за життя.
Навіть якщо ваша дружина отримає ще один шанс, він матиме значення,
лише якщо їй буде за що боротися.
Ви розумієте?
Так?
-Пані Хон хоче виписатися. -Що?
Куди ти йдеш?
Лікування не допомогло, то в чому річ?
Він має на увазі, що нам потрібен час.
Їдьмо в Корею, збільшмо лейкоцити й повернімося…
Ти огидний.
Я знаю, ти радієш, що я вмираю і відмовилася від усього.
Ти відмовилася від усього?
Отже, ти більше не намагатимешся?
А як щодо судового позову?
Я був би вдячний, якби ти розлучилася зі мною
без позову до суду.
-Що? -Тепер ти все знаєш.
І що?
Ти б не відпустила мене так легко.
Однаково з тобою нестерпно було жити.
Не вдавай, наче ти гадки не мала, Хеін.
Ти знаєш, яка ти людина.
Не дивно, що я хотів це зробити.
Я міг жити комфортним і багатим життям,
то чому я хотів утекти?
Бо я понад усе ненавидів жити з тобою!
Агов.
-Пек Хюнву. -Так, твоя правда.
Я буду щирим.
Коли я почув, що ти невдовзі помреш,
у глибині душі я відчув полегшення.
Я спокійно розлучився б, якби потерпів тебе
ще три місяці.
Але мене спіймали.
Усе пропало.
Тому, якщо ти захочеш
нічого не робити й просто розлучитися зі мною,
то скажу щиро,
я буду вдячний.
Ти це зробиш?
Що мені робити?
Зібрати речі й піти, як повернемося?
Або…
Якщо я і далі плазуватиму біля твоїх ніг, ти зміниш заповіт?
Ти певен, що ти впораєшся?
Гадаєш, ти впораєшся з моєю люттю?
То не стримуй себе!
Що ти зробиш?
Зроби щось, якщо зможеш!
Пан Сон пройшов перший раунд допитів,
але наші адвокати сумніваються, що розслідування на цьому припиниться.
Якщо розслідування продовжуватиметься так і далі,
тоді це буде питання часу, коли вас викличуть.
Погляньте, в якому ми багні, і все через Хюнву.
Я хвилююся через те, що тебе викличуть.
Тобі треба вчасно приймати ліки.
То піди ти натомість.
-Що? -А що таке?
Я десять місяців сидів за ґратами, коли був таким, як Сучхоль.
Боже.
Якби ж я був таким юним, як Сучхоль.
Чому ви на мене дивитеся?
Такий досвід за гроші не купиш.
Мені це не цікаво.
Якщо ти з'явишся замість нього, тебе вважатимуть його спадкоємцем.
А якщо ні, то вважатимуть жахіттям.
Мені треба захищати сім'ю.
Мені теж.
Так, і це я. Ти маєш захищати мене.
Що ти таке кажеш?
Тихо!
Проблема в тому, що в нас попереду велика інвестиційна угода.
Якщо інвестори дізнаються, угода може зірватися.
Він каже правду. Треба прискорити угоду.
Перед нами цілий бенкет,
який може дістатися голові Йому.
Репортери рано чи пізно дізнаються.
Тоді пан Юн одразу відмовиться. А голові Йому тільки цього й треба.
Спершу треба закріпити угоду.
Дідусю!
МІСЬКИЙ КУРОРТ «КВІНЗ» ЦЕРЕМОНІЯ ПІДПИСАННЯ УГОДИ
«КВІНЗ МАРТ» ПЛАНУЄ НОВИЙ КУРОРТ
Коли почнеться будівництво,
ми натякнемо інвесторам про проблему з ліцензуванням,
пов'язану з обмеженням висоти.
Інвестори й акціонерні фірми, які видали кредити,
оберуть варіант передоплати.
Той боягуз Сучхоль буде шокований.
Може навіть заплакати.
Тоді я запропоную інвестувати суму,
яку вилучили інвестори, і запропоную конвертовані облігації.
А розслідування тим часом триватиме?
Правильно.
Після появи новини про розтрату, коли сім'ю Хон посадять,
я використаю конвертовані облігації, щоб купити акції «Квінз».
Тоді об'єднаю їх із 4,9%, які вже придбав,
і стану найбільшим акціонером.
Усе йде за планом.
Навіть Хюнву усунули.
Хто знав, що ми знайдемо документи про розлучення так вчасно?
Хюнву визнав це?
Він підписав заяву про розлучення?
Нащо питати? Звісно, то був він.
Як він міг таке зробити?
Чому тобі це цікаво?
Їм слід просто розлучитися.
Він прослуховував твою кімнату й віддав записи в прокуратуру.
Але я можу забути про це.
Навіщо забувати?
Наша сім'я дуже терпляче ставиться до страждань своїх батьків.
Одного я не розумію —
чому цей покидьок хотів спершу розлучитися з нею.
Це єдине, що розумію я.
Я певен, у нього хтось є.
Мабуть, коханка.
Батьку, я все з'ясую.
Ні.
-Це зробить аудиторська група. -Невже?
Після розлучення він піде з «Квінз». Я мушу з'ясувати це до того часу.
Я перевірю його комп'ютер, фінансові документи, телефон і рахунок.
Відстежу його кошти.
З'ясую, з ким він познайомився і що замислив.
Щойно знайду якусь розтрату чи незаконні дії,
напишу заяву й подам позов про відшкодування збитків.
-Ти здатна на таке? -Так, здатна.
Я подбаю про це, тому не втручайтеся.
Вона просто безжальна.
Я казав, що зустріну тебе в аеропорту.
У тебе все гаразд?
Тобі боляче?
Ти мене чуєш?
Якщо сильно б'ють, то барабанні перетинки можуть луснути. У моїх клієнтів таке було.
Ти мене чуєш?
Припини вже.
То в тебе все добре. Усе гаразд.
Боже. Молодець.
Ходи сюди. Дай-но обійму.
Треба було прикинутися невинним, адже ти однаково грав роль.
«Папери про розлучення — пусте.
Я тренувався, хотів стати юристом з розлучень».
Не міг удатися до імпровізації?
Мабуть, вона дуже люта. Присягаюся, що вона стала ще страшнішою.
Певно, ти пригнічений.
ЗДАЄТЬСЯ В ОРЕНДУ
Ти так старанно вдавав, що закоханий.
Певно, зараз ти зневірився.
Помиляєшся.
-Ти про що? -Вона не сердилася.
-Ні? -Ні.
І я не зневірився.
-Я засмутився. -Слухай.
Тобі ніяк не можна засмучуватися.
Хеін плакала.
Вона плакала.
І я просто божеволів,
дивлячись, як вона плаче.
Що ж я…
з нею зробив?
Що з ним?
Я думав, йому нестерпно бути поруч із нею.
Невже в нього є до неї почуття?
То що робитимеш далі?
-Далі? -У тебе є план?
Мабуть, вона щось планує.
Звісно, планує.
Ти дуже її засмутив, тому я певен, вона шукає шляхи
помститися.
Саме так.
-І правильно. -Що ти таке кажеш?
Їй потрібна мотивація. Вона має на чомусь зосередитися.
То ти навмисно зробив так, щоб вона зруйнувала твоє життя?
Приносиш себе в жертву?
Як солдат, який мчить у програшну битву?
Якщо таке станеться ще раз,
не рятуй мене.
Лише так вона житиме.
Хюнву.
Навіщо ти це зробив?
Я на зустріч із твоїм дідусем. Поговорімо пізніше.
Однаково це буду я.
-Ти про що? -Пробуй що хочеш.
Однаково спадкоємцем буду я!
Ти досі не розумієш?
Ти так мені заздрив, що прослуховував його кімнату?
Ти хотів почути всі наші розмови?
Я цього не робив.
-Я не прослуховував його кімнату. -Розумію.
Що розумієш?
Я знав, що ти щось замислив, коли мирився
з усім, що робила Хеін.
Але що зараз? Тебе спіймали.
Я хотів запропонувати тобі дещо після укладання курортної угоди.
«Треба відкрити філію в Юфуїні чи Канкуні
й відрядити його туди.
Ні, Юфуїн надто близько.
Хеін за годину туди прилетить.
Хай він їде в Канкун, якщо хоче свободи».
Бачиш, як я дбав про тебе.
Що?
Призупини будівництво курорту.
Консультаційна фірма, яку представив пан Юн,
передбачила річний дохід у 500 мільярдів, але фактична цифра — 89 мільярдів вон.
Це менше ніж 20%. Хіба не дивно?
Ти підписав угоду ще до перевірки придатності…
Ти знову намагаєшся стати на заваді!
Годі хвилюватися через мій успіх.
Не забувай! Це буду я!
Пробачте, що потурбував вас.
Гаразд, поясни-но.
Чому ти сховав документи про розлучення?
Ти збирався здивувати нас ними пізніше?
Це тому ти чіплявся за мої слова й не корився мені?
Лише через ті документи?
Пане, голова хоче вас бачити.
Гаразд.
Залиште всю електроніку назовні.
Так, зроби це.
Навіть зараз ти, може, записуєш.
Заходь.
Що голова Йом тобі пообіцяв?
-Вибачте? -Мені начхати
на розлучення.
Ти сам зіпсував свою удачу.
Вибачте.
Але якщо ти прослуховував мою кімнату,
і голова Йом передав записи в прокуратуру,
я цього не дозволю.
Ти й розтрату організував із паном Соном?
Ти націлився на мене?
Це правда, розтрата була націлена на вас.
Ти що, розумника корчиш?
Я тебе питаю, чи ти за цим стоїш!
Директор Чо Хьонмьон затвердив файли розтрати пана Сона.
Чоловік поруч із ним керував зовнішнім аудитом «Квінз».
Це Хван Пйону, він має власну бухгалтерську фірму.
-Вони разом училися в університеті. -То й що?
Він проводить щорічні аудити,
тож дивно, що він досі не помітив проблем.
Його бухгалтерська фірма
дійсно не знала про розтрату пана Сона за п'ять останніх років?
Ти хочеш сказати, що Чо Хьонмьон змовився з цією фірмою
і закрив очі на розтрату?
Щоб уплутати мене в розслідування?
Ні, пане.
Директор Чо зробив це не сам. Хтось йому наказав.
Я вважаю, що ця особа прослуховувала вашу кімнату й підклала передавач у мою.
І хто ця особа?
Цього я ще не знаю.
Що?
Ти цього не знаєш,
але хочеш, щоб я повірив тобі, після того що ти зробив моїй онучці?
Справді?
Директоре Чо.
Вам слід поспішити.
Чому? Бо Пек Хюнву у вас на хвості.
ПРИБЛИЗНІ АКТИВИ 2 386 690
Знову торгуєш акціями?
На біржі нічого не зрозуміло.
Байдуже, що в когось синє, якщо в моєї крихітки акції червоні.
УНІВЕРМАГ «КВІНЗ»
-Червоні. -Що це?
-Що за крихітка? -Ні.
-Ну ж бо. Кажи. -Ні.
Ні!
Припини!
Ти сказився?
Ти купив акції «Квінз»?
Мама мене вб'є, тому тихо!
Нащо ти їх купив?
У мене вони вже були, але я їх продав.
-Коли? -Коли Хюнву сказав про розлучення.
Я не міг ігнорувати ризики власника.
Нічого доброго з цього не вийшло б, якби ЗМІ згадали про їхнє розлучення.
Який ти хитрющий.
А потім знову їх купив, коли Хюнву вирішив не розлучатися?
Так. Поглянь-но.
-Підіймаються, еге ж? -Боже.
Мамо.
Ти зазвичай не спиш удень.
У мене був поганий сон.
-Боже. -Про що?
Він був неоднозначним.
Що це було? Може, то був сон про зачаття.
Хюнву стане татом?
Сон був не настільки гарним.
МАМА
-Алло? -Алло?
Хіба це не телефон пана Пек Хюнву?
Так, його.
Це мама Хеін.
Вітаю, пані Кім. Як ви?
Мабуть, Хюнву забув телефон.
-Але чому ви… -Так.
Він розмовляє з моїм свекром.
Не знаю, чи вам відомо,
але Хюнву перевернув нашу сім'ю догори дриґом.
Що? Що сталося?
Кімнату мого свекра прослуховували…
Забудьте.
Ви знали, що Хюнву хотів розлучитися?
Він згадував про це раніше.
Але в одружених пар бувають важкі часи.
Я думала, у них усе налагодилося.
Вона знає про розлучення.
Послухайте…
Вам варто спершу їх вислухати.
Ви сказали мені не втручатися
в перший день, коли вони одружилися.
Але знаєте, я подбаю, щоб їхні шляхи розійшлися.
Тож не ставайте на моєму шляху.
Мамо, що вона сказала?
Що ж робити?
Господи. Що мені робити?
Неймовірно.
Мамо.
Мабуть, це повний безлад.
А якщо він справді розлучиться?
От паскуда.
ПРОДАТИ
ВАШЕ ЗАМОВЛЕННЯ ВИКОНАНО
Я їх продав.
Нічого складного.
Зробіть те, що вони зробили з яблуками.
Пані Хон може з'їсти шматочок вашої груші й сказати:
«Боже, яка солодка». Це й усе, що їй треба зробити.
Знову просити її про допомогу?
Вона мала допомогти нам.
Це вони цим скористалися.
Що ти про це думаєш?
Уже неймовірно,
що вона знайшла час приїхати сюди й виставити себе напоказ.
Ви хочете знову звернутися до неї по допомогу?
Це буде нелегко.
-Саме так. -Якось незручно.
Правда?
То ви дозволите Пак Сокхуну все забрати?
Ти впадаєш у крайнощі.
Ти посередник?
Що ти таке кажеш? Я Пак Чхунсік.
Я говорю про твої цілі. Ти підеш на все, щоб їх досягнути?
Чи процес важливіший?
Посередник або протагоніст.
У такому разі…
Я посередник.
Тоді нагодуйте її грушами й скажіть їй це прокоментувати.
Спершу треба видалити відео, де вона їсть яблуко.
Якщо не хочете, щоб вороги крали вашу їжу…
-Не треба кликати їх за стіл. -Це розумно.
Тату, чому ти не відповідаєш?
Сів акумулятор. Добре, що ти прийшов.
Видали те відео, де Хеін їсть яблуко.
Уже видалив.
Проблема не в цьому. У мене погані новини.
Що таке?
Боже.
Однаково ви про все дізнаєтеся.
Хюнву…
Господи. Що нам робити?
Вони розлучаються?
Хьонте, у тебе є ліки від тривожності?
-Звісно, ні. -Це не проблема.
Він її подолає.
Трясця!
Це для вас розвага?
Розумієте, у цій ситуації я хотів би скористатися порадою лікарки О.
Це з 58-мої серії з Ненсі Ленг.
Лікарка О сказала про три кроки подолання труднощів у житті.
-Я бачив, але забув. -Перший крок.
Визнання.
Ретельно оцініть поточну кризу.
Вони подали документи на розлучення?
Я так не думаю.
Другий крок. Самоусвідомлення.
З'ясуйте, наскільки кепські справи та як вони можуть погіршитися.
Чи були статті або бульварна преса?
Ще ні. Але ж це лише питання часу, так?
Звісно.
І, врешті-решт, розбір.
Вирішіть, від чого відмовитися, а що залишити. А потім дійте.
Та кого цікавлять тепер вибори?
Забудьте.
-Ти куди? -Де твоя мама?
Щойно пішла. Не знаю, куди саме.
Невже було необхідно згадати про вибори саме зараз?
Вибач.
Я логік.
СУПЕРМАРКЕТ ЙОНДУ-РІ
Що він таке говорить?
Мама Хюнву знала про все й збрехала нам.
Як вони сміли викласти відео з Хеін, коли вона нічого не знала?
Не нервуй.
Будь спокійною, як її мама.
Уяви, як почувається Хеін.
Сонхва!
Що відбувається?
Хюнву справді це зробив?
Ти завжди його захищала.
Що я тобі казала?
Ти зовсім не розбираєшся в людях. Не дивно, що тебе завжди зраджують.
Не звинувачуй мене.
Якщо хтось захоче ошукати, то знайде спосіб пошити в дурні.
Чому я не повинна всім розповідати?
Те стерво дурить нас понад 20 років!
Саме тому.
Це лише доводить жорстокість її намірів.
Якщо ви не матимете доказів,
вона все заперечить і зробить із вас дурну.
Будьмо терплячими. У неї є син, тож вона, мабуть, надсилає йому гроші.
Спершу знайдімо його.
Тим часом тримайте свій темперамент в руках.
Ви мусите.
Мені цього не зрозуміти, адже я не мама.
Але ж про тебе теж можна таке сказати.
Не треба бути мамою, щоб зрозуміти.
Я уявляю, як вона почувається.
Але подумай двічі про розлучення.
Часи змінюються,
але Хеін страждатиме більше, ніж він, якщо вони розлучаться.
Поглянь хоча б на неї.
Нащо на мене дивитися?
На відміну від її колишніх чоловіків, які всі одружилися щасливо,
Помджа досі одиначка.
Що ти маєш на увазі?
Я теж одразу знову вийшла заміж.
І так само швидко розлучилася.
Сонхва, наразі проблема не в цьому.
Де Хеін? Що вона робить?
Боже, їй і без того страшенно важко.
Їй і без того важко? У неї якісь проблеми?
Ні.
Просто вона дуже багато працює.
Їй треба трохи перепочити. Трясця.
Боже.
Що вона таке каже?
Ось. Я теж підписала.
Але я вирішу, коли і як її подати.
Гаразд.
Тепер я розумію, чому
моя тітка нищила колишніх чоловіків перед розлученням.
Я найму ще компетентніших юристів, ніж наймала вона.
Ти не підеш із цього дому цілим.
Тебе викинуть без жалю.
Гаразд.
Я розумію.
Але прошу, тримайся якнайдалі від Юн Инсуна.
А тобі що до того?
Він тривалий час мовчав, а потім зненацька з'явився.
Тоді презентував Сучхолю і тобі неабияку інвестицію
та угоду з Hercyna.
У нього мусить бути мотив.
-І він підозрілий. -Чому це?
У мене був запис реєстратора того випадку в мисливських угіддях.
Я віддав карту пам'яті компанії з відновлення даних.
Пан Юн навідався до них, і власник зник.
І що? Це щось має довести?
Він міг бути просто черговим клієнтом.
І навіть якщо він щось задумав,
мене так легко не ошукаєш.
Але я це зробив.
Не повторюй своєї помилки.
Ми приготували на сніданок кашу з грибами мацутаке.
-Хочете? -Ні.
Я хочу яловичину.
Діамантове кольє пані Хон мене засліпило.
Пава на волі.
-Зберіться. -Так, пані.
Вибачте, але яка пава?
Авжеж. Ти тут новенька.
Який вигляд у пані Хон?
Розкішний.
Правда.
Гаразд, запам'ятай ось що.
Що вона сумніша, то вишуканіше вдягається.
Сьогодні вона була схожа на дивовижну паву.
А це означає, що нам гаплик.
То що нам робити?
Рішення…
немає.
Стихійні лиха й настрій пані Хон не піддаються контролю людини.
Боже, вибачте!
Я передрукую документи і…
Усе гаразд.
Вибачте?
Що ви…
Усе гаразд. Це не питання життя і смерті.
Не хвилюйся, що розлила це.
Усе добре. Можеш йти.
Пані Хон, ви дуже розсердилися?
Ні, є дещо інше, що змушує мене лютувати набагато більше.
А це нічого.
Поглянь.
Навіть цей недбалий звіт
мене не сердить.
Вона була дуже страшною, хоч і не злилася.
Цікаво, через що вона лютує.
Ми з аудиторської групи.
Ми проводимо розслідування,
бо отримали повідомлення про незаконне використання коштів.
Прошу, устаньте.
Не шматуйте документи.
Нічого не знищуйте й не переміщайте.
Боже, це повна бійня.
Знову почалася битва між Хон і Пеком?
Це буде катастрофа.
Ходімо.
-Усім? -Так.
-Ви їм відмовите? -Так.
Але ви вже їх затвердили перед поїздкою в Німеччину.
Я знаю.
-Усім? -Так.
Вона відмовила всім.
Зазвичай це триває тиждень.
Цього разу проблема не в тривалості.
Інтенсивність на іншому рівні.
Що ж сталося в Німеччині?
Обміняймося їхніми розкладами.
Щоб вони не зустрілися.
Що? Зустріч за обідом. Ми теж їмо суші в «Готелі Джей».
Змініть це. Я простежу, коли ви їздите ліфтами.
Гаразд.
ПЕК ХЮНВУ
АТ «УНІВЕРМАГ КВІНЗ»
«Ми вже перевірили контракти для магазинів, які закриваються,
тому продовжуйте.
Ми вже це обговорили, і ви не можете цього змінити.
Інакше заплатите потрійний штраф.
Затвердьте, і ми продовжимо.
Бувайте».
Ось що він сказав.
«Юридичний відділ подбає про штраф. Я не можу цього затвердити.
Хіба ви не повинні вигадати
інші шляхи розв'язку можливих проблем,
змоделювати ситуації й повідомити мені? Знову».
Ось що вона сказала.
-Яка злюща. -Вибачте?
Та нічого.
Сьогодні ми їмо суші в «Готелі Джей»?
Ходімо.
Може, краще в китайський ресторан?
Чому?
Суші омакасе обійдуться нам надто дорого.
Нічого. Я пригощаю.
Я знаю, як сумлінно ви працювали.
Ходімо в китайський, пане.
Їхній комплексний кисло-солодкий обід дуже смачний.
Чому це раптом?
Є якась інша причина?
Ні, жодної.
Вони всі хочуть піти в китайський.
Що з обличчям пана Кіма?
Він нас уб'є, якщо ми виберемо суші.
Певен, це тому, що туди йде пані Хон.
Схоже, пан Пек купився. Я думала, він любить чжаджанмьон.
Це цікаво.
Мені байдуже, що їсти. Хочу побачити сварку багатіїв.
Я ТЕЖ Я ТЕЖ
Сич змінив меню на китайське.
Гаразд. Орлиця іде до ліфта в корпусі А.
Сич прямує в корпус Б.
Уже пізно. Ходімо в корпус Б.
Але він зараз приїде.
Орлиця змінила курс. Будемо в корпусі Б за три хвилини.
Може, краще підемо пішки?
-Сходами корисніше для здоров'я. -Якщо спускатися, то ні.
Екстрена ситуація.
Пані Хон іде сюди! Допоможіть!
Я теж у чаті.
Вибачте.
Схоже, ви обідаєте всі разом.
Мабуть, вам нічим зайнятися.
Я їх запросив, оскільки в них багато роботи.
Авжеж.
Навчіться працювати.
А тим часом підготуйте аналітичний звіт
про всі неодноразово програні справи
за останні три роки, щоб з'ясувати, як це можна виправити.
Так, пані.
Та коли переглядатимете,
сподіваюся, ви забудете про всі особисті почуття, які маєте.
Схоже, ви не знаєте.
У всьому щодо роботи
я справжній штучний інтелект, тож не хвилюйтеся.
Та невже? Я не знав.
Оте ваше незнання
і є причиною, чому ви постійно програєте в суді.
Ходімо сходами?
-Звісно. -Ходімо.
Ти читав новини?
Біотехнології NSFA були сфабриковані?
-Ми інвестували в них. -Ти використав акції у якості застави?
Було неможливо дістати готівку.
Я навіть підписав договір застави з банком.
Я теж.
А якщо банк конфіскує наші акції?
Зателефонуєш директору Чо?
Боже, сумно, що ви їдете.
-Люди швидко звикають до мене. -Залишайтеся здорові.
Ваші діти будуть раді вас бачити.
Ще більше, адже ви зараз багаті.
Я починаю з нуля, тому зроблю багато добрих справ
і допоможу іншим.
Авжеж.
Термін позовної давності
за фінансові махінації понад 100 мільйонів — 25 років.
З в'язниці ви іншим не допоможете.
Тому не попадайтеся.
Ще б пак. Триматимуся якнайдалі від корейських універмагів та ресторанів.
У мене все буде добре.
Що ж, бувайте.
От же падлюка.
Як можна бути таким нахабою, коли вичавив із колег усі соки?
Бувайте. Ідіть.
Паскуда клята.
УНІВЕРСИТЕТСЬКА ЛІКАРНЯ СУНМІН
ПЕК ХЮНВУ
«КВІНЗ»
Хеін.
Зв'яжися з лікарнею Сунмін. Треба дещо перевірити.
Господи, пане Пек.
Як ваші справи? Що ви тут робите?
Хотів дещо спитати.
Ви впізнаєте цей годинник?
Розумію.
Це лімітована серія до 101 річниці «Лонде Фрідріх».
-Їх було виготовлено 101. -Розумію.
Але цей було передзамовлено.
Бачите цей жовтий діамант?
Цей діамант було додано до циферблату тільки десяти передзамовлених годинників.
Знаю, що прошу багато,
але чи можна дізнатися, хто придбав ці десять годинників?
Звісно, я вам допоможу.
Ви допомогли моїй мамі вирішити інцидент з медичною недбалістю.
Я знаюся з керівником головного офісу.
Не хвилюйтеся.
Дякую.
Я зараз поверну.
Дивитися просто вперед.
-Повільно. -Добре.
Випрямте спину.
Тисніть на педаль. Ось так.
Добре, повертайте. Так, повільно.
Повільно. Так добре.
Повертайте плавно.
-Ось так? -Так, правильно.
-Ви молодець. -Гаразд.
Ти неймовірний. Ти справді початківець?
Мені не потрібні додаткові колеса, але він наполіг.
Ти його знаєш, так? Бронзовий медаліст.
-Так. -Треба слухатися професіоналів.
Спершу всі користуються коліщатами.
Без них я б літав.
Дивись-но.
-Я поїду швидше. -Гаразд, але розслабтеся.
Повільно. Добре.
-Ось так? -Саме так.
Їдьте по прямій.
У тебе все гаразд?
Господи, мій син! Сучхолю!
О боже!
У тебе кров!
Чому ви його не зупинили?
Навіщо зупиняти?
Ти не бачиш, який тут бруд і цемент? Нащо їхати туди? Це небезпечно.
-Не катайся на цьому. -Годі, мамо!
Скейтборди, велосипеди, лижі, ролики, самокати —
через тебе я ні на чому не вмію їздити.
Ти навіть не дозволяла з'їжджати з високих гірок, тому я не навчився.
Бо ти міг упасти…
Авжеж. Я ще ніколи не падав.
Саме так.
Тепер ти розумієш, як сильно я дбала про тебе?
Навіщо тобі падати?
Мамо.
Я ж батько,
я мушу хоча б навчити Гону кататися на велосипеді.
То ти це робиш, щоб навчити сина кататися?
-Ось чому? -Так.
Я навчу його
кататися на велосипедах, роликах, самокатах,
скейтбордах і лижах.
Можеш найняти когось, щоб навчив.
Навіщо наражати себе на таку небезпеку?
Тати мають учити своїх дітей.
Я почну.
-Гаразд. -Ні, Сучхолю. Ти впадеш.
-Сучхолю… -Пане Кім, заберіть авто!
-Мамо, годі тобі. -Злізь.
Заберіть авто, інакше я в нього в'їду.
Алло?
Вітаю, це Кевін з Мангеттена.
Алло.
Це щодо квартири у Верхньому Вест-Сайді. Власник хоче її продати.
Чудово.
Тоді я домовляюся. Договір діятиме до кінця місяця.
Ви приїдете до того часу?
Ви маєте підписати власноруч.
Я буду за два тижні.
Пані, я дізналася дещо дивне про пана Пека.
Що саме?
Він постійно вигукував ім'я жінки в саду на даху.
Ім'я жінки?
Йонсук.
Йонсук?
Йон…
Виходь, якщо ти тут.
Її звати Йонсук.
Ось воно що.
Він постійно просить її вийти.
Забудь.
Я знаю це ім'я.
Так, пані.
Ви щось з'ясували?
Останнім часом ми не спускаємо очей з пана Пека.
Ось що він робив погодинно.
Він відвідував нетипові місця.
Що він задумав?
Що? «Бейсбольні монети»?
Так, п'ять монеток-м'ячів за п'ятсот вон.
Він завжди йде туди після роботи.
-З ким? -Сам.
Забудьте. Далі.
Що таке «Бабусина кухня»?
Там продають домашню їжу. Він щодня там вечеряє.
-З ким? -Сам.
З метою дослідження я скуштував їхню їжу.
Було смачно. Я теж піду туди сам.
Чому він так жалюгідно поводиться і їсть сам?
Він завжди може поїсти вдома.
А два дні тому? Він повернувся опівночі.
Так. Він повечеряв свинячим пулькогі
в «Бабусиній кухні»,
купив дві пляшки води в магазині
й пішов у початкову школу поруч.
О цій порі? То була таємна зустріч?
Ні, він був сам.
-Що він там робив на самоті? -Бігав.
-Він бігав? -Так.
Знаєте, як учителі карають дітей, примушуючи їх бігати колами.
Це він і робив.
-Навіщо? -Сам не знаю.
Він не схожий на спортсмена, але він навіть співав і кричав.
Я трохи злякався.
Хочете подивитися?
Не питай мене, чому я іду
Я був
Таким дурним
Що з ним таке?
Я ж казав. Поводиться нетипово.
Ідучи додому, побачив бродячого кота.
Привітався і погодував його.
Я не очікував коханки,
але думав побачити якихось магнатів.
А ви не напартачили?
Не хочу вихвалятися, але, знаєте…
Я такий компетентний, що можу знайти ціль навіть у Північній Кореї.
Це правда. Він дуже наполегливий.
Він юридичний директор «Квінз»,
а його єдина зустріч була з котом?
Це Еон.
-Що саме? -Так звати кота.
Це найлютіший кіт у районі.
Але він його назвав, і той його слухається.
Я найняв колишнього поліційного хакера, щоб зламати його телефон.
Там було багато фото Еона.
Дивно, правда? Ми теж так подумали.
Який чоловік робить такі гарні фото жінки, з якою хоче розлучитися?
Якщо глянути уважніше, то на цьому фото її ноги здаються довшими.
Це фото вимагає концентрації.
-Це справжнє кохання. -Абсолютно.
Не думаю, що в нього є якась жінка на стороні.
Це нічого не доводить.
Ти багато разів пускав за ним хвоста.
Він знає, як поводитися в таких випадках.
Ти так гадаєш?
Цифри покажуть усе.
Скоро будуть результати аудиту.
Вони зовсім нічого не знайшли.
Провели ретельну перевірку, від вартості консультації
до судових видатків, і нічого не знайшли.
Я перевірила його картку й рахунок, і він напрочуд мало витрачає.
Просто часто миє авто.
-Але… -Але що?
Вряди-годи він знімає мільйони готівкою.
-Та невже? -Так.
Ще одна дивна річ — завжди витрачає 300 тисяч вон
в «Мулен Руж» у день зняття грошей.
«Мулен Руж»?
-Це бар? -Квітковий магазин.
«МУЛЕН РУЖ» КВІТКОВИЙ МАГАЗИН
Сьогодні він витратив 300 тисяч вон і надіслав квіти якійсь Кім Мінджі.
Це жіноче ім'я.
-Схоже на те. -Розумію.
Отже, він купив квіти й зняв готівку
перед зустріччю з цією Кім Мінджі?
Де?
Де вона зараз?
КІМ МІНДЖІ ГВАНДЖУ-ГУ, СЕУЛ
ДОНЬКИ КІМ МІНДЖІ
ГЕНДИРЕКТОРКА ХЕІН З УНІВЕРМАГУ «КВІНЗ»
Пані Хон.
Пані Кім Мінджі?
Розмовляйте тільки з клієнтами.
Компанія вже допомогла з похороном.
Ви особисто надіслали нам квіти й дали багато грошей.
Навіть знайшли час навідатися.
Не знаю, як і дякувати…
Певно, пан Пек надіслав квіти від вашого імені.
Це зворушує.
Мені це подобається.
Що подобається?
Усі похоронні зали однакові.
Але це місце чисте й сучасне.
Тут не тільки хризантеми, але й жоржини та тюльпани.
Вони роблять кімнату світлішою.
Це янголи?
Стиль рококо. Гарно.
А ще мені подобається, що в них тут галогенові лампи,
але над її фото — точкові.
Ви шукаєте похоронну залу?
Що?
Адже ви так уважно все розглядаєте.
Я просто дивилася.
Зрозуміло.
Давно ми не відвідували таких похоронів.
На більшості похоронів, які ми відвідуємо,
члени сім'ї так не побиваються.
Вони консультуються з адвокатами або бухгалтерами
щодо спадку чи податку з подарунку.
Мамо…
Твоя правда.
Вони щиро горюють.
Чому ти надіслав квіти?
І гроші?
Годі придурюватися. Це огидно.
Навіть якщо я зрештою втрачу пам'ять,
та ніколи не забуду того, що ти мені зробив.
Ти відпустив мою руку тоді, коли я була
найбезпомічнішою.
Я ніколи тобі не пробачу.
Що б ти не робив,
я ображатимуся на тебе до останнього подиху.
Тому тобі треба лише
завмерти…
й зникнути, коли я тобі скажу.
-Це було швидко. -Звісно, швидко.
-У чому річ? -Ні в чому.
-Не хочу підкладати дров у багаття. -Ні, кажи-но.
У чому річ?
Ви знали, що ми потоваришували із секретарем Кімом?
Щойно говорили телефоном.
«Як у них справи? Гадаєте, вони помирилися?
Куди вони йдуть після роботи? Не давайте їм зустрічатися».
-Ось що секретарі… -Не тільки ми.
Усі співробітники теж умирають.
Їм більше подобалося, коли вам було байдуже.
Але останнім часом у вас то гарні, то погані дні.
Годі. Краще мені цього не чути.
Ви змусили мене говорити.
Хай там як, ось що ви можете для нас зробити…
-Залишайтеся миролюбними. -Годі.
Вам було б краще поїхати в подорож.
-За кордон, якщо можна. -Ти не маєш роботи?
Звісно, маю. Я ж ваша секретарка.
У вас вечеря з паном Юном.
Ви часто з ним бачитеся.
Правда ж, чудово?
Без роздільних поверхів.
Вхідний внесок 8% — непогано.
Але чому він хоче, щоб у Hercyna працювали їхні власні співробітники?
Таке в нього правило.
-Працівникам має бути до 27 років. -Знаю, але чому?
Він не хоче, щоб старі працівники продавали його товари.
Неймовірно.
Що такого страшного у віці? Це ж благословіння насправді.
Це чудово, за вік треба боротися.
Це прекрасно.
Він нестерпний.
То ти здасися? Він погодився майже на всі наші умови.
«Наші»?
Твої умови.
Так, він погодився на мої умови
завдяки тобі.
То скажи мені.
Чого ти хочеш?
Ти знаєш, що я перед тобою в боргу.
Я почуваюся незручно, бо ти не просиш про послугу.
Якщо я зможу щось зробити просто зараз, то зроблю.
-Розлучися з ним. -Що?
Розлучися з Пек Хюнву.
Ось чого я хочу.
Він планував тебе покинути. Нащо він тобі?
Це моя справа.
Ти знову переходиш межу.
Може, справді перейти межу цього разу?
А якщо я…
заміню його?
Я б перейшов межу, якби справді спитав тебе про це.
Я не можу їсти.
Не зможу перетравити їжу, коли мене зневажили.
Його всиновила корейська сім'я у віці 12 років.
США велика країна, але корейська громада мала.
Наш новий юрист-міжнародник колись жив у його районі.
Вони не товаришували, але його сім'ю знали добре.
-Чому? -Це було невдовзі після всиновлення.
Прийомні батьки переїхали в більший дім.
Потім відрядили його в найдорожчу приватну школу.
В академію Кровфорд-Гілл.
Плата за рік становить 60 тисяч доларів.
Але його батьки не були багатими.
Можеш зв'язатися з його батьками?
Я їх шукав.
Обоє померли.
Автотроща через кермування напідпитку.
Але людям це здалося дивним,
оскільки вони не були п'яничками.
Тобі не слід тут бути.
Як тобі це житло? Воно довго було порожнім.
Тобі слід піти.
Мені спокійно на душі, коли я знаю, що мій син живе під одним дахом зі мною.
Я сказав тобі піти.
-Тобі варто бути обережнішою, пані Мо. -Не називай мене так. Називай мамою.
Ти сказала так не називати тебе, тому я постійно стримувався.
Я вже не зможу цього вимовити.
Звісно.
У нас було важке минуле.
Але я не шкодую.
Справді? Враховуючи, як ти зараз живеш?
Це економка.
Вона тут уже давно.
Можна сказати, що вона наче
головна економка, на яку покладається дідусь.
Не зважай на неї.
Вона ніхто.
А ось там…
Боже, він солоний.
Пані Мо зовсім сказилася.
Чому він такий солоний?
Тому тобі слід прогнати її цієї ж миті.
Я б це зробила давно, якби це залежало від мене.
-Їжте. Інші страви смачні. -Гаразд.
Ти забула, що ти втратила за останні 30 років?
Звісно, не забула.
Я хотіла тримати сина поруч
і виховувати його самостійно.
Але в такому разі ти б не мав гарних днів народжень
чи новенької шкільної форми.
Ми були б бідні, як церковні миші.
Я б казала: «Ми сім'я. Тримайся.
Скоро буде краще».
Але цього б не було.
Гарний будинок, еге ж?
Голова Хон дуже педантичний.
Він п'ять років будував цей будинок,
хоча інші зробили б це за рік.
Він навіть сам обирав каміння для саду.
Але скоро
ми всіх їх викинемо
й залишимо цей будинок собі.
Не думай, що це несправедливо.
Ми просто змінюємо стан речей.
Ця сім'я мала все, чого коли-небудь хотіла.
Вони були щасливими.
А зараз
ми це змінимо
й станемо щасливими.
Ти легковажніша, ніж я думав.
Гадаєш, це буде легко?
-Я… -Ні, ось так.
Кидай м'яч мені.
Я теж хочу це зробити.
Він ось там.
Хлопці, випийте.
Матуся принесла напої.
-Ходімо. -Можна вже пити?
Справді можна пити?
Ідіть сюди!
Господи, моя принцесо.
Ти прокинулася?
Господи, яка ти гарненька.
Господи.
Помджуне, обережно.
Люди, гляньте сюди.
-Несіть мене. -Звісно.
Голова Хон був щасливим до нас,
і він досі пам'ятає ті часи.
Нам ще треба їх забрати.
Ти не впадеш.
Ми не повинні бути
такими самовдоволеними.
-Що це? -Використовуй, як забажаєш.
Де я можу це використати?
Секретар Чан сказав мені, що будуть розслідувати твій таємний фонд.
Твій син чи внук не можуть піти до в'язниці за тебе,
оскільки їм є що втрачати.
-І що? -Натомість піду я.
Скажемо, що я нишком привласнила твій таємний фонд
через стипендіальну фундацію.
Я ні членкиня ради, ні твоя родичка перед законом.
Якщо я візьму на себе відповідальність, тебе не турбуватиме ризик власника.
Навіть якщо преса розповість про це, я візьму вину на себе.
Я не мушу дбати про репутацію,
тому все гаразд.
Мене допитають і посадять за ґрати.
Не хвилюйся.
РЕСПУБЛІКА КОРЕЯ ПАСПОРТ
Ти краща
за всіх моїх дітей разом.
Хеін.
Чому ти надворі в такий холод? Де твоє авто?
Де воно? Де пан О?
Я не знаю.
Як я сюди потрапила?
Цими днями зі мною таке постійно.
Час усе тікає, але ж він так швидко в мене закінчується.
А ти?
Звідки ти знав, що я тут?
Ти впізнав цю парасолю?
Пам'ятаєш, як подарував мені її?
Я тоді була справді приголомшена.
Хеін.
Не дивись так на мене.
Є 51% шансу.
Я можу поїхати в Німеччину, і мене вилікують.
Хеін.
Чому ти мене постійно кличеш?
Звісно. Ти ж знаєш Єна? Вона два дні тому потрапила в автотрощу.
Знепритомніла й опинилася в реанімації.
Тоді прибіг її чоловік…
Тоді прибіг її чоловік з юристом.
Він улаштував сцену й сказав, що вона має переписати заповіт.
Він так галасував, що вона отямилася.
Ти плачеш?
Пробач мені.
За що?
Ти так сильно хвилюєшся?
Не хвилюйся.
Пек Хюнву.
Я кохаю тебе.
ЕПІЛОГ
-Її звати Йонсук. -Забудь.
-Я знаю це ім'я. -Так, пані.
Це було так давно.
Він досі її кличе?
УНІВЕРМАГ «КВІНЗ» ДОВІДКОВА МАПА
Пане Пек, ви знали?
У саду на даху живе самиця єнота.
Неможливо.
У Сеулі немає єнотів.
Я її бачила.
Багато разів.
-Справді? -Так.
Вона виходить зі сховку, коли її покликати, і нікого немає поруч.
Вона виходить?
Це неможливо.
Мабуть, ви маєте мене за дурня.
Я серйозно.
Її звати Йонсук.
Ви вигадуєте, еге ж?
Покличте її, коли нікого не буде поруч.
Але вона виходить лише тоді, коли хоче.
Ну ж бо. Не обманюйте.
Ви вигадуєте.
Вона така чарівна.
Знову ви мене дурите.
Ви обманюєте.
У неї великі й круглі очі.
Знаю, ви теж її полюбите.
Вибачте, але ви мене не надурите.
Він дурень. Досі вірить у це.
Він вірить у все, що я кажу?
Не дивно, що він одружився зі мною, коли я сказала,
що зроблю його щасливим.
Йонсук.
Виходь, якщо ти тут.
Йонсук?
Йонсук!
Я хочу тебе побачити, Йонсук.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
Він бігав колами і знову їв рисовий суп.
Це весело?
Як я можу її кинути?
Геть.
Возз'єднання? Бар? Є лише одна відповідь.
Коханка.
Чому ти досі тут і даєш їм себе принижувати?
Що сьогодні буде
найкращий день мого життя.
Вона все одно обере мене.
Ти! Відпусти її!
А якщо спробуєш її скривдити,
я зроблю те саме з тобою.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька