KRÁLOVNA SLZ
13. DÍL
Toto je náš dům. Račte dál.
Tak. Toto je má tajná místnost.
Když odšroubuji madlo a zmáčknu toto tlačítko…
Tak co vy na to?
Nic tu není.
Podívejte se sem.
Jako by tu někdo s něčím hýbal.
Stopy se zdají být čerstvé.
Bože, tatínku můj.
Určitě sem ty peníze tajně schoval, ale zase se k nim dostala ta mrcha.
O té tajné místnosti neřekl ani vlastním dětem.
Rozloučili jste se jaksepatří?
Byla jsi to ty, že? To ty jsi otce zabila.
- Proč? - Získala jsi ty peníze
a už ti k ničemu nebyl.
Kde jsou?
Nevím, o čem mluvíš.
Váš otec zemřel, a vám jde pořád jen o peníze.
- Chudák váš otec. - Přestaň s těmi nesmysly.
Okamžitě opusť náš dům.
Už nemáš právo tu být.
Mám na to právo.
Jestli mě chcete vyhodit, tak jen s nařízením soudu.
To dobře víte, ne, pane advokáte?
Má pravdu? Nemůžeme ji vykopnout?
Je třeba dodržet postupy, ale budete muset odejít.
To se uvidí.
My se stěhujeme zpět.
- I tak chceš zůstat? - Proč ne?
Žili jsme spolu přes 20 let.
Říkalas, že jsem rodina.
- Ale… - Jak chceš.
Brzy se vrátíme.
Uvidíme, jak to zvládneš.
He-in.
Dědečku?
Moc rád bych si s tebou promluvil
tváří v tvář.
Ale i tak
jsem rád, že k tobě můžu promluvit alespoň takto.
Děkuju.
Čas od času se mi vrací vědomí,
jako když do sklepa sem tam probleskne sluneční svit.
Moc toho ale nezmůžu.
A moc si toho nepamatuju.
Cítím pouze velkou lítost.
Celý život jsem se honil za mamonem.
Dělal jsem vše, co bylo v mých silách,
abych nahromaděné peníze udržel.
Tím jsem promrhal většinu let svého života.
Co mi zbylo?
Chci, abyste všichni věděli, že je mi líto
života, který jsem vedl.
BÝVALÝ PŘEDSEDA HONG MAN-DE
Kéž bych ho býval žil jinak.
Upřímně doufám,
že jej nakonec nebudete
považovat za zbytečný.
Tatínku…
Tati…
Mám vás všechny rád.
A…
Je mi to líto.
Musíš jíst, i když nemáš hlad.
Nechceš jít do auta, když je ti zima?
To je dobrý.
Mám z toho
zvláštní pocit.
Jako by to byla generálka.
Generálka?
Generálka na smrt.
Nevěděla jsem,
že pohřeb je tak složitý.
Vykope se díra v zemi, zesnulý se dá do rakve,
jí se rýžová polévka ve stanu a truchlí se u hrobu.
Pak, když je čas,
se všichni rozejdou domů.
A já zůstanu o samotě.
Víš, ty tři měsíce, co mi zbyly,
už uplynuly.
Můžu umřít třeba dnes večer.
Ale to by moje rodina musela truchlit znovu.
To by pro ni
nebylo moc dobré, co?
Tak tohle
tě trápí?
Že by tvá rodina musela znovu truchlit?
Ne.
Pořád mi tane na mysli, že chci žít.
Je slunečno.
Po nebi plují hezké mraky, ptáci cvrlikají.
Svět je až otravně krásný.
Není divu, že chci žít.
KONTROLA ID PROSÍM ČEKEJTE
OSTRAHA
Jak jsi to našla?
ZÁBAVNÍ PARK DREAMLAND
Tak. Toto je má tajná místnost.
Když odšroubuji madlo a zmáčknu toto tlačítko…
Děkuju.
Říkala jsem ti to.
Milovala jsem tě po svém.
S těmi penězi budeš zabezpečený.
Má nemocnou dceru,
a teď přišel ještě o otce.
Pan Hong musí být zdrcený.
To jo.
Ale dá se říct, že po smrti předsedy se pro ně
vše obrací k lepšímu.
- Nepovídej. - No…
Pojď sem.
Sleduj.
Předseda Hong svěřil 21 % svých akcií
té ženské, Moh Seul-hi.
Ale teď, když zemřel,
- je dostane rodina. - Aha.
Jun Eun-sung vlastnil celkem 59,1 % akcií.
Ale teď už má jen 38,1 %.
Jakmile se naši tchánovci dostanou ke svým zmrazeným akciím,
- získají celkem 34,7 %. - Aha.
Rozdíl pak bude jen 3,4 %.
- Nepatrný. - To ano.
Jak to všechno víš?
- Jsem členem klubu. - Jakého?
Minoritních akcionářů Queens.
Napjatě očekáváme, jak ten spor o vedení rozlousknou.
A proč?
Víš, že rád propočítávám.
Co se podle tebe
- stane s Hjun-wuem? - Jak to myslíš?
Buďme upřímní. Dělá, co může,
aby jim po tom všem pomohl.
Třeba se mu nějak odvděčí.
Třeba dostane nějaké akcie nebo z něj pak udělají CEO.
Nechci toho moc,
ale mohl bys mi udělat jednu laskavost?
Jistě.
O co jde?
Jestli se tě někdo zeptá, kdo je tvůj otec,
neprozrazuj, že jsem to já.
Ježiši.
Proč ne?
Proč ne? Hej, počkej na mě.
Děkuji vám za vše.
To byla samozřejmost.
Až se vrátíte do Soulu, situace pro vás bude příznivější.
Myslíte?
Víte…
Tohle kaki
dřív bývalo strašně trpké.
Ale existuje způsob, jak to příšerně hořké ovoce
- může zesládnout. - Jak?
Tím, že se namočí.
Navrch nalijete sodžu,
trochu ho obalíte a pak ho chvíli necháte uležet.
A ono zesládne.
Tumáte. Ochutnejte.
Sladké.
Život umí být hořký jako to kaki.
Sám o sobě je dost těžký,
představte si, že ho ještě polijete hořkým sodžu.
Byl by nesnesitelně hořký.
Ale když to vydržíte,
zase zesládne.
A to člověka motivuje, aby zůstal silný.
Nemyslíte?
Asi ano.
Pojď se s námi napít.
Jasně.
MEZINÁRODNÍ HOVOR
Hovor z Německa. Omluvte mě.
Haló?
Naše laboratoř před nedávnem vyvinula chirurgický zákrok
užívající léčbu ultrazvukem kombinovanou s mikrobublinkami,
ideální pro pacienty, jako je paní Hongová,
která vzhledem k míře rozšíření
nádoru v mozku nemůže podstoupit kraniektomii.
Nemůžeme zaručit plné uzdravení,
ale po této léčbě u podobného případu jsme zaznamenali příznivou prognózu.
Nicméně…
Takže na ten chirurgický zákrok může jít?
Ano.
Díkybohu.
Její případ byl svízelný v tom, že jí nemohli otevřít mozek.
Ale můžou nádorové buňky zničit s použitím
ultrazvuku o vysoké intenzitě.
Nedávno se jim to na někom povedlo.
Výborně. Věci se obracejí k lepšímu.
Díky, Hjun-wu. Ví to He-in?
- Měl bych jí to říct. - Ale…
má to háček.
Bože, He-in, to je jako sen.
To musí být dar
z nebes.
Je to pravda?
- Může se nechat operovat? - Ano.
Mám takovou radost.
Panebože.
Jsem moc ráda.
Blahopřeju.
Gratuluju, broučku.
Jak se ozvali? E-mailem? Volali ti?
Přes videohovor?
Volali mi.
Ano?
Nemyslíš si, že to byli podvodníci, že ne?
Nebyli.
Aha.
Tak dobře. Dobrou.
A jsi si jistý, že ta operace funguje i na vzácné případy, jako jsem já?
Ano.
Jsem si jistý.
Aha.
A kdy?
Řekni jim, že můžu hned.
To jsem jim řekl.
Tak fajn.
Takže říkáš,
že tahle operace
mi zachrání život?
Ví to He-in?
Měl bych jí to říct.
Ale…
má to háček.
Během operace dojde k poškození
- části hipokampu. - Co to znamená?
Je velmi pravděpodobné,
že ztratí dlouhodobou paměť.
Moment.
Co to povídáš?
Možná si přestane pamatovat všechno,
co bylo před operací.
Ale jestli chceme,
aby žila, je to naše
jediná šance.
Počet bílých krvinek se nezvyšuje,
takže se nemůže zúčastnit klinické studie.
Už vážně není času nazbyt.
Možná tu operaci odmítne,
až se o těch vedlejších účincích dozví.
Ale co když
jí vyprší čas?
Hjun-wu.
Nech si to pro sebe.
Vezmi ji nejdřív do Německa a tam ji teprve zkus přemluvit.
Moc tě prosím.
Ta operace je pro ni životně důležitá.
Takže budu žít?
Co je?
Ano, budeš.
Neboj.
Fajn.
Dobrou.
He-in.
To nic.
Jsem v pořádku. Vážně.
Už je to dávno, co mi bylo fajn.
Brečím radostí.
Ano, já vím.
Mám pocit,
že jsem procitla z dlouhé noční můry.
Už je to dobré.
Pojďme do postele.
HE-IN HJUN-WU
Dobré ráno.
Dnes nemusíš do práce, viď?
Ne.
Pojďme dnes lenošit.
Dobře, tak jo.
STANICE GURANG-RI
JÍZDENKY
Pro dva.
Ano.
- Tak jo. - Co?
Není tohle, kromě líbánek, náš první výlet?
Asi jo.
Byla jsem strašná workoholička.
Co takhle po té mé operaci víc cestovat?
Slib mi to.
Platí.
Poslyš.
Chci, aby před tou operací šlo všechno hladce.
Jak víš, piju kvůli tomu jen lisovanou šťávu.
Ano, vím. Jak to myslíš?
Nechtěla jsem to tajit,
ale zamlčela jsem ti tři věci.
Tři?
Chci ti je říct, než mě budou operovat.
Dnes ti řeknu první.
Jasně. O co jde?
Řekls mi,
že jsi našel ten MP3 přehrávač.
Ano.
Je můj.
- Cože? - Vidíš tohle „H“?
Znamená „He-in“.
Než jsem odjela studovat do ciziny, ztratila jsem ho na školním dvoře.
A podívej, kde skončil.
To není možné.
To si piš, že je.
Já tomu nevěřím.
Neuvěřitelné se stalo skutečností.
Asi to pro tebe nic není,
když jsem pro tebe nic neznamenala.
To se mýlíš.
Víš, já vlastně…
Neboj.
Nejsem naštvaná. A víš proč?
Protože už nejsem jako dřív.
Brzy se znovu narodím.
Budu optimističtější, budu se snažit
vidět v životě to dobré.
Opravdu?
Ano.
Tenhle přehrávač je živý svědek naší minulosti.
Takže se hodlám soustředit na to pozitivní.
Tak fajn.
Eun-sung mi řekl,
že mě kdysi zachránil.
Chtěl to navléknout tak, že jsme si souzení.
Jak souzení?
Bože.
Zbláznil se, nebo co? Co si to dovoluje?
No a? Máme vlastní příběh jako z filmu.
Když jsem tě uviděla na tom dvoře,
pomyslela jsem si: „Tenhle hezoun chodí k nám?
Jaká škoda, že tu právě končím.
To je k vzteku.“
To jsem si řekla.
Černé tenisky.
Měla jsi na nohou
černé tenisky.
Taky bílé ponožky.
A měla jsi tak světlou kůži.
A taky vysoko uvázaný culík.
V té době jsem se tak často česala.
Jak jsem tě uviděl, řekl jsem si:
„Našel jsem ji.
Svou vysněnou holku.“
Hned další den jsem tě začal všude hledat.
Nestihl jsem se ti podívat na jmenovku.
- Vážně? - Jo.
Byla jsi jako Popelka.
Nechalas mi jen ten přehrávač.
Šílel jsem z toho.
Ale podívej na nás teď.
Naše cesty se zase zkřížily, vzali jsme se…
Sice jsme se rozvedli, ale stejně.
To je doopravdy osud.
Ano.
Tak když jsem tvoje vysněná žena
a tohle je nám souzeno,
tak odteď…
Nevěděla jsem,
že to zní tak krásně.
Až se mi chce brečet.
Myslela jsem, že v tvé budoucnosti už figurovat nebudu.
Ale zase máme budoucnost.
Když o tom mluvím…
Zruším tu žádost o rozvod, jak chceš.
Co se tak tváříš?
Nevracej ho.
Řídím obchodní dům.
Nesnáším zákazníky, kteří vracejí zboží a chtějí peníze zpátky.
Nemůžeš ho vrátit,
ani když se jednou probudíš
a nebudeš mě už mít ráda.
Změna názoru není oprávněný důvod pro vrácení peněz. To je jasná věc.
I když se budeme
hádat do krve
a budeš mě mít po krk…
I když budeš tvrdit, že si nepamatuješ, žes mi to slíbila,
nebudeš ho moct vrátit.
Budu ti pořád nablízku.
No dobře. Fajn. Tak buď.
A už nemluv.
Mám nejradši,
když se můžu soustředit jen na to, jak ti tluče srdce.
Vypočetla jsem si to.
Pět procent by bylo 45 miliard wonů.
Ale žádám jen 40.
Pro případ, že je máte v hotovosti, mám venku auto.
- Velké. - Jste věřitel?
Možná vám to bude připadat troufalé,
ale díky tomu, co jsme spolu prožily, jsem možná dnes tím, čím jsem.
Při vší té práci, co jsem dělala, jsem byla několikrát zrazená.
Zkontrolujte si to.
KO DŽEONG-DŽA
Jedna, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset…
Vážím si vás.
Úchvatná tvář, hbitý jazyk i neuvěřitelné charisma.
Vzácná kombinace.
Ráda bych žila tak moudře jako vy.
- Vyplacení je pozastaveno. - Co?
Můžete ty peníze utratit, pouze pokud vám to dovolím.
Madam.
Co jsme spolu prožily z vás udělalo to, co jste?
Nápodobně. I mne několikrát podrazili.
- Heleďte… - K vyplacení dojde,
až budu s vaší prací spokojena. Pak je dostanete.
Bože můj.
Jste vskutku moudrá žena.
Mami!
Co to proboha je? Vždyť ještě není sezóna kimči!
He-inina rodina odjíždí, a já pro ně nic nemám.
Dám jim hruškovou marmeládu a kimči.
Tohle vůbec není málo.
Říkala jsem si, že se podělím i se sousedy
a starými lidmi.
Nemůžeš to dělat sama.
Tak si vem rukavice a pojď mi pomoct.
Těmahle rukama si vydělávám.
Já vám pomůžu.
- Mám nakrájet ředkev? - To bude báječné.
Páni, to je fofr.
Krájet teda umí.
Umí neuvěřitelně rychle krájet.
- Aha. - Jo tak.
- A má kuráž. - Jak to?
Hele.
Myslíš, že tě díky tomu přijmu zpátky?
To nečekám.
Až tu skončím, odejdu.
Neboj se, maminko.
Ale pořád si dovoluješ mi tak říkat.
Zkoušíš mě? Neříkej mi tak.
Ale já bych ráda.
Cože?
Jsi první, komu jsem tak kdy říkala.
Prosím, dovol mi to.
- Tady to je. - Hej.
- Už jsi hotová? - Co dál?
To stačí.
Nakrájím jarní cibulku.
To koukám.
- Zamlouvá se mi. - Proč?
Líbí se mi, jak se nebojí a říká tchyni,
co si myslí.
He-in.
Pojď si sednout. Všechny slyšely
o té tvé operaci. Mají velkou radost.
Jsem moc ráda.
- Já taky. - Všechno hezky vyšlo.
Děkuju.
Mimochodem,
co to tu děláte?
Jo to. Už jsi to zkoušela? Barvit si nehty pryskyřicí?
- Ne. - Prý když si obarvíte nehty dřív,
než padne první sníh, naplní se vaše první láska.
Proto si je Bang-sil vždycky barví na podzim, a ne v létě.
Romantické.
Já bych řekla, že má postranní úmysly.
Tak bych to nenazvala.
Vždyť je rozvedený.
- Hej. - Dřív jsem to tak necítila,
ale poslední dobou se dost často potkáváme.
A moje city…
Zavři klapačku.
- To stačí. - Přestaň.
- Ticho. - Pardon.
Asi jsem to řekla moc naplno. Snad se vás to nedotklo, paní Hongová.
- Proč by mělo? - No, víte…
Kdysi na střední se mnou
Hjun-wu v kostele dost flirtoval.
O tom nic nevím.
Ne?
V kostele rozdávali občerstvení
a on mi ho vždycky
přede všemi přinesl.
Protože jsi ho vždycky snědla všem dětem okolo.
He-in, nevykládej si to špatně.
Nemluv nesmysly, Bang-sil.
Než padne první sníh?
- Koukej. - Pryskyřice?
Není to jen tak.
- A co? - Znamená to naději, nadšení
a očekávání prvního sněhu, o kterém jsem myslela, že už ho nespatřím.
Ani jsem nedoufala, že ještě uvidím zimu,
natož první sníh.
Ale teď je to možné.
To určitě je.
A vyplní se jen v případě, že se ta barva nesmyje, než napadne.
- Co se vyplní? - Má první láska.
A tou myslíš
toho řidiče autobusu nebo toho taxikáře, jak jsi říkala?
Rád ho zpovzdálí sleduješ. Nemůžeš na něj přestat myslet.
Jen proto, abys ho mohl znovu vidět, si zajdeš.
Jak jsi ho zpovzdálí sledovala?
A nemohla na něj přestat myslet?
A zašla sis, jen abys ho znovu viděla?
Na tohohle parchanta?
Proč ho urážíš?
Tak dobře.
- Na toho chlapa? - Ano.
Doufám, že letos
napadne sníh dřív.
He-in, vždyť sis nechala ten prsten ode mě.
Ať se ta první láska radši nenaplní,
nebo se všechno zkomplikuje.
Slyšíš?
He-in.
- Michael a Hong Beom-seok? - Ano, sešel se s ním jako CEO Ever H.
Když otec zemřel, nejstarší syn se asi touží vrátit.
Ever H se objevila
na seznamu akcionářů jako minoritní korporace.
Od poklesu akcií je určitě začal skupovat.
Chtěl po komanditních partnerech mé místo.
Ať si to zkusí, s těmi penězi ode mě budeš zabezpečený.
Jak jste říkal,
založili jsme falešné firmy v Hong Kongu a Švýcarsku
a otevřeli obchodní účet u banky IEBC.
Jste jediný, kdo ho smí spravovat.
- Jaká bude vaše první transakce? - Převeďte diskrétně 2,1 %.
NÁKUP MALÝCH ČÁSTÍ AKCIÍ V PRAVIDELNÝCH INTERVALECH
- Ano, pane. - Skočil na to.
Konečně tajný fond začal používat.
Asi se obává, že jeho místo převezme můj strýc.
Je pan Hong stále v New Yorku?
Ano, schází se s komanditními partnery.
Ať o tom Eun-sung ví,
ať dostane strach a použije ten fond k nákupu akcií.
- Ano. - Až budeme mít důkaz,
zažalujeme ho za zpronevěru, nedbalost a porušení zákona
o transakcích v cizí měně.
Mimochodem,
ten Pjeon Seong-uk…
Není to ten realiťák, co tě unesl?
Ano, souhlasil, že nám předá
tu dvojí smlouvu a informace o řediteli Džoovi.
Ale neukázal se a nemůžu se mu dovolat.
Přes týden neměl žádná vydání. Ani z mobilu nevolal.
Asi se někam uklidil.
Kristepane!
Včera v noci bylo nalezeno tělo asi 40letého muže
poblíž přehrady Sambang v Jeongdžin-gunu v provincii Kjonggi.
Byl ubodán
a jeho identita zůstává neobjasněná kvůli míře rozkladu…
Jak to, že zároveň jsou i nejsou moje?
Paní Kim!
Úžasná Grace je tady!
Bože, ona je tu zas?
Co to děláte?
Nevidíš? Suším kaki.
Božínku.
Vám ale ztvrdly ruce.
A ty kruhy pod očima.
Všechny pihy, které jsem odstranila, jsou zpět.
Brzy se vrátíte, kam patříte.
Je tam úplné bitevní pole.
Všichni se kloní buď na stranu té lišky podšité,
paní Mohové, nebo na vaši.
Jak nejlépe zastrašíte soupeře?
Samozřejmě svou vizáží. Ihned si lehněte.
Musíte mít vypjatou pleť a jen zářit.
Tohle jsem ještě nezkusila. Lechtá to.
Nesmějte se, nebo budete mít vrásky. Jen si ta slova myslete.
Bělení, odolnost, uzdravení a návrat.
Nejlepší comeback vede přes uzdravení a odolnost.
Bez obav, všechno zas bude, jak má.
Vrátíme se do Queens,
He-in se nechá operovat a zase bude zdravá.
Jde na operaci?
Myslela jsem, že to není možné.
Našli jsme nemocnici, kde to svedou.
Brzy poletí do Německa.
Vážně?
To jsem moc ráda.
- Že? - Že?
Zdravím, chtěl jsem vás vidět.
- Mě? - Ano.
- Něco pro vás mám. - Co?
Ale nepočítal jsem s tím, že vás potkám, mám to doma.
Potkáme se večer?
- Večer? - Ano.
Tak dobře.
Proč se chce sejít v tuhle hodinu?
Ten teda neztrácí čas.
Je nebezpečný.
Vy už jste tady.
Ano.
- No, já… - Já začnu.
Dobře, poslouchám.
Zítra
odjíždím
a nevím, jestli se sem ještě někdy vrátím.
Slyšel jsem, proto…
Vím, co chcete říct.
Došlo mi to,
když jste mi dal ty moruše.
- Ale ne. - Prosím?
Co to…
Mám toho
teď moc.
Nejen movitý a nemovitý majetek, akcie a dluhopisy,
ale i tři exmanžely.
To jsem netušil.
Je to tak.
Každopádně…
Jsem komplikovaná
a nesu si s sebou hodně z minula.
Takže to
nemůžu přijmout.
Přesto doufám, že to přijmete.
Co je to?
Vy jste napsal dopis?
To jste neměl…
UPŘÍMNOU SOUSTRAST
Je to finanční dar.
Doslechl jsem se o vašem otci.
Nepotřebuju to.
- Musím jít. - Počkejte.
No tak. To není správné.
Není pro vás.
Je pro vašeho otce.
V posmrtném životě i ti nejbohatší začínají od nuly.
Není to moc, ale jsem si jistý,
že si dnes večer s přáteli bude moct dopřát
polévku a něco k pití.
Dá si dobré jídlo
a užije si hezký čas s přáteli.
Tak nebuďte smutná.
Děkuju.
Sbohem.
Jak to myslíš?
Chceš tu zůstat?
To snad ne.
Jen na čas. Než v Soulu najdeme bydlení.
Tvá matka nechápe, proč si musíš něco hledat.
Celý život jsem měl pomocná kolečka.
Jedno jsi byla ty
a to druhé ty.
Co to povídáš?
Ale teď
je chci přestat používat a postavit se na vlastní nohy.
Nebuď směšný.
K tomu jsi ho přemluvila ty?
- Zase jsi na něj tlačila? - Zlato, mlč.
Nic neříkej.
Odmítej vypovídat.
Máš zakázáno s ní mluvit přímo.
- Jen přes jejího právníka. - Cože?
- Prosím, Hjun-wu. - To odmítám, promiň.
O své rodinné záležitosti se postaráte sami.
Když už o tom mluvíme, i já chci něco říct.
Taky se domů nevrátím.
Ani ty?
Stěhujeme se do Hjun-wuovy garsonky v Soulu.
Brzy letíme do Německa a je to blíž letišti.
Vždyť je to odtamtud dál.
Hlavně je to novostavba, plně vybavená.
V tom bytečku je všechno.
Zato doma
musíme jet do kuchyně výtahem.
Strašná ztráta času.
To jsou samé výmluvy.
Prostě chcete být spolu sami.
Ano.
Chci s He-in strávit nějaký čas o samotě.
Dovolte nám to.
Jistě, pokud vám to tak vyhovuje víc.
Jistě, jak chcete.
Dej mi vědět, když budeš něco potřebovat.
Bože.
Tak takhle vypadá diskriminace?
Zažívám ji prvně.
Je to pro mě něco nového.
Balí se a chystají se vrátit domů.
Měla byste se na ně přichystat.
Taky jsem mluvila s Da-hje.
Co to má znamenat?
Proč ses vrátila?
Neříkej to Mohové.
Hlupačko.
To ona mi řekla, že tu jsi.
Vážně?
Ví, žes sem přijela taxíkem
uprostřed noci se soškou zlatého buddhy v ruce.
Její muži tě sledují.
Tak to vyklop. Proč jsi tady?
Z pocitu viny, nebo z nenávisti?
Proč nenávisti?
Kvůli svědomí.
Nevěděla jsem, že ho máš.
Ani já ne.
Byl první, kdo mě miloval takovou, jaká jsem, cítila jsem se provinile.
Panebože.
Neuvěřitelné.
Začala ho mít ráda.
Jak jistě víte, citům nelze poručit.
Jak se opovažuje podrazit mě? Tolik jsem pro ni udělala.
Přesně kvůli tomu se lidem nedá věřit.
A He-in…
Možná že ji zachrání.
Podstoupí operaci.
Hjun-wu hledal všude a nakonec
našel nemocnici, kde jí mohou pomoct.
Příští týden letí do Německa.
Vyděsil jste mě.
Zjistěte, do které nemocnice jde a na jakou operaci.
Co děláš?
Nic moc.
Jsou vidět hvězdy.
Dokonce jsem viděla jednu padat.
Fakt?
O jedné se mi zdálo, když jsem byla těhotná s tebou.
Vždycky jsem si přála hezkou dceru.
Po tom snu…
jsem byla radostí bez sebe.
Nevím, jak se k tomu mám postavit.
Přes dvacet let jsme si nemohly přijít na jméno,
přijde mi teď divné chovat se k tobě zničehonic tak láskyplně.
Ale v hloubi duše
se cítím strašně provinile
a moc mě to mrzí.
Chci se chovat hezky.
Takhle to stačí.
Stačí?
Připadala bych si divně, kdyby ses najednou úplně změnila.
Budeme mít ještě spoustu času,
nemusíme spěchat.
Tohle je prozatím dost.
Tak dobře.
Až se vrátíš z Německa, můžeme se postupně jedna druhé otevřít.
Nevěděl jsem, že dělat mediátora
je taková dřina.
Jo, prý je to stejně stresující jako dát se k armádě.
Jestli chci Da-hje před mámou ochránit, musíme se
z domu odstěhovat.
Co jim proboha tak trvá?
Mami, tati.
Sbalil jsem vám.
Ano? Fajn.
Brzy začne dopravní špička, měli byste jet. Pospěšte si.
Omlouvám se za nepříjemnosti,
mám černé svědomí, že ho tu necháváme.
Jako bychom po sobě na výletě
nechali pytel s odpadky.
- Otče… - Nemějte strach.
A nač spěchat?
Dejte si s námi oběd.
Že by?
Ne! V našem domě přes měsíc nikdo nebyl.
Je tam spousta práce.
- Chtěla jsem dělat placky s kimči. - To nemusíte.
Placky s kimči?
Co takhle křupavé kimči placky a makgeolli, co má říz?
To nejde. Vždyť bude řídit.
Můžu řídit já.
Nebo ještě líp. Můžete jet až zítra.
- To byste měli. - To by šlo.
Víte, jak je důležité vědět,
kdy odejít?
Musím to vědět?
My pojedeme první.
Nechceme stát v koloně.
Dobře, jeďte napřed.
Moc děkujeme za všechno. Sbohem.
Hodně štěstí s tou operací.
He-in.
Přijeď zas.
Hjun-wu.
Věřím ti.
Bez obav.
Tumáš.
Máma udělala kimči a hruškovou marmeládu.
Vezmi mu to.
Jo, dej mi to.
Ahoj.
Mami, kabelka…
Vy jste ten svobodný muž z 11.
- Dobrý den. - Dobrý.
Není svobodný.
Jsem jeho žena.
Neříkal jste,
že bydlíte sám?
Vy jste se teď někdy ženil?
- Ano. - Panečku!
Jste čerstvě svoji!
Musíte být tak šťastní.
Ano, to jsme.
Takže jsme oficiálně znovu svoji.
Proč oficiálně?
Když to říkala ta paní.
Do zítřka to v domě bude vědět každý.
„Ten nezadaný z 11. patra si vzal náramnou krasavici.“
Dobře. A co z toho plyne?
Měli bychom se podle toho chovat.
Jak?
Normálně se zamilovaní čerstvě po svatbě
jeden druhého neustále dotýkají.
Rukama, nohama
nebo rameny.
Jakkoli.
Nehnou se od sebe,
tráví spolu každou volnou chvilku.
Jednoho dne nás jistě zas potkají strasti.
Jsem nervózní. Usmála ses?
Potom vylovíme ty šťastné vzpomínky
jako bonbony ze sklenice,
abychom ty strasti přestáli.
Proto teď těch hezkých vzpomínek
musíme posbírat co nejvíc.
Vypadá to dobře.
Odteď se místo za penězi a akciemi
budu víc honit za šťastnými vzpomínkami.
Bude pro mě nejdůležitější plnit si
svou sklenici bonbonů.
Proč jsi sem chodil tak často?
To je baseball taková zábava?
To ne.
Ale soustředíš se jen na to, abys trefila míček.
Proto se mi to líbilo.
Cítíš se
pak líp?
No… Když se všechno zkomplikovalo, bylo fajn soustředit se jen na jednu věc.
Musím se zaměřit jen na to
nejpodstatnější.
A co to je
právě teď?
Samozřejmě zachránit tebe.
Na ničem jiném nezáleží.
To je můj jediný cíl.
Su-čeol zůstane ještě na čas v Jongdu-ri.
A He-in bude bydlet s Hjun-wuem.
Vrací se jen místopředseda s paní.
Místopředseda?
Promiňte.
Ale když mají teď akcie zpět,
nebude chtít opět zaujmout svou pozici?
To říká kdo?
Budou litovat, že se vrátili.
Chtěl jsem vás vidět.
Můžeme si promluvit?
Prý He-in budou v Německu operovat.
Neděste se.
Jsem za to rád.
Ano?
Ovšem.
Mám ji rád, je jen přirozené mít radost z toho,
že bude žít.
Prý jedete s ní. Prosím, opatrujte ji.
Budu.
Už můžu jít?
Zjistil jsem,
že ta operace s sebou nese jisté riziko.
Ví o něm?
Samozřejmě že ne.
Vzhledem ke své povaze by tu operaci jistě odmítla podstoupit.
Pravděpodobně o něm neví.
Na co narážíte?
Musíte to udržet v tajnosti,
ať na tu operaci jde.
Jak jsem říkal.
Přeji si, aby žila.
Dejte pryč veškeré jejich věci.
A vraťte panu Bekovi, co mu patří.
Chtěla ses sem vrátit ne jako ředitelka, ale jako zákaznice,
tak jsem si vzala volno.
Ano, jsem tu jako zákaznice.
- Co si koupíš? - Jen se koukám.
Vždyť ty, co jen okouní, nesnášíš.
To je sauna?
Proč tu jen tlachají a neutrácejí?
- Křesla pryč. - Mami!
- Mami!
Co tu pobíhají?
To ať si schovají do lunaparku.
Tak jsme odstranili všechny odpočinkové zóny.
Fajn.
Jde se utrácet.
Chceš něco?
- Co potřebuješ? - Balzám na rty.
Mám je okoralé.
Proč jsem z toho tak utahaná?
Unavila ses?
To není dobré.
Odpočineme si někde.
Ne.
V pořádku.
Ta dispozice je strašná, nedá se tu nikde sednout.
Šly jsme pro balzám a koupily i krém.
Chtěly jsme něco pleteného a koupily i kabát.
Šálu ani rukavice jsme vůbec nechtěly, a stejně jsme je vzaly.
A teď nás láká vůně parfému.
To byla tvoje strategie.
Chtěla jsi zákazníky co nejvíc zaměstnat.
Proto je tu tolik pop-up obchodů.
Až se vrátím do funkce, zruším je.
- Proč? - Jsou únavné.
Připadám si po tom utrácení pitomě.
Oklamaná.
Proč bych se sem chtěla vracet?
Zruším je a dám sem zas křesla.
Drahá a pohodlná.
Dám zrekonstruovat plazu v prvním patře, budou tam koncerty.
Bude tam místo, kde budou moct pobíhat děti.
Cože?
A taky pro páry.
Když bude venku zima
nebo vedro, budou sem moct přijít rodiče s dětmi.
To bude fajn.
Ať jsou šťastní.
Vážně?
Vážně.
Snad si to po té operaci nerozmyslíš.
Proč bych měla?
Znám to z filmů.
Po operaci mozku se lidem může změnit povaha
nebo třeba ztratí paměť.
Mýlíš se. Prostě se chci stát lepším člověkem
na oplátku za to,
že můžu dál žít.
Maminko.
Není to tvoje žena?
Zdravím, maminko.
Drahoušku, proč se tváříš tak pokorně?
Začínám se bát.
- Mami… - Nic s ním nenadělám.
Nemůžeš mi ho vrátit!
Omlouvám se.
Chtěla jsem naši dohodu dodržet,
ale obávám se, že není zbytí.
Fajn.
Řekni mi své důvody.
- Řekni jí to. - Já?
No jo.
Lhal jsem, že jedu na pohřeb, a místo toho jsem byl s klukama hrát.
Ne? Tak to není ono.
Už vím.
Našlas mou konzoli? Nebyla nová, je z bazaru.
Ty sis koupil i herní konzoli?
Nemůžeš mi to prostě říct?
Maminko, Hjeon-te utratil naše úspory za akcie.
O půlku peněz přišel.
Já ti dám!
Investoval i do kryptoměny.
Je teď na minus 90 %.
Ty blázne.
Mrzí mě to.
Hjeon-suk.
Nevím, co na to říct.
Nech mi ho tu, já se ho zbavím.
Měla by sis najít lepšího,
- dokud máš čas. - Mami…
Ale když budu
dělat kimči, dám ti vědět.
Určitě přijď.
Dokonce i mně přijde, že někdo tak hezký a rozumný je mimo jeho ligu.
Vážně mě to mrzí, Hjeon-suk.
Maminko…
Koukej se vzpamatovat!
Zlato, já…
Nesahej na mě!
Mám dobrou zprávu!
Zlato, myslím, že brzy dostanu peníze!
He-in tu budovu koupila, ale neměla čas se na ni podívat.
To bude ona.
Ano. Dvakrát denně jsem tam chodil uklízet,
voskoval podlahy, pulíroval cedule
a dezinfikoval septiky.
Co nevidět se tam chystám vymalovat.
Aha.
Díky té dvouproudé silnici je dobře viditelná a pohybuje se tu dost lidí.
Bude snadné ji pronajmout.
To asi ano.
Vůbec to tu není zlé.
Co že vás to zajímá?
Chcete ji prodat?
Mluvil jsem s He-in.
Rádi bychom vám ji věnovali.
Co jste to řekl?
Až budeme v Soulu, ozve se vám náš daňový poradce
a řekne vám, jaké dokumenty si máte připravit.
Ale vždyť
je to celý dům.
Berte to jako poděkování.
Panebože, takový velký dar.
Rodiče budou vlastníky nemovitosti!
I tak mě odmítneš?
Zlato.
- Co tu ještě děláš? - Cože?
Jdi za nimi.
Šup.
Říkal jsem si, že bych zrenovoval přízemí
a zřídil tam posilovnu.
Hele, soustřeď se na tu, co máš.
Mami, chtěla bych přestěhovat salón.
Přízemí by bylo ideální.
Nemíchej se do toho.
To já tam chodil uklízet…
Já odlepila všechny nálepky ze schodů. Ty máš třetí patro.
- Hjeon-te. - Ano, mami?
Toho svého klubu se zbav co nejdřív.
To přece nemyslíš vážně.
Ale myslím.
Neplatíš nájem.
No tak, mami.
- Tati. - Synku.
Ano?
V těchto situacích se hodí sepsat smlouvu.
„Když nájemník nezaplatí nájemné více než dvakrát,
smlouva může být vypovězena.“
- Chceš to vidět? - A co s tím?
- Vyhazujete mě? - Ne.
Jen ti říkám, abys zaplatil.
Desátého každého měsíce.
Tati.
A co já?
Co bude se mnou?
Přízemí stojí milion. Jestli na to máš, klidně se tam přestěhuj.
To je víc než nájem, co mám teď.
Náš dům je na lepším místě.
No, už se moc těšíme,
jaké neshody ta budova
mezi námi vyvolá.
Jsme moc zvědaví.
Ale tati.
Neshody přece nemáme zapotřebí.
Já ano!
Občas jste mi přišli pěkně odrzlí.
Ta budova ukáže,
jak jste nám oddaní.
- Mýlíš se. - Cože?
Já chci jen ten nájem.
Jo?
Měla jsi mi to říct.
Každopádně…
- Náš Dubong… - Co?
- Co je to? - Dům Du-gwana a Bong-e.
- Proboha. - Trapárna.
Trváme na důsledném placení nájemného,
ať jste naše děti, nebo ne.
Mějte to na paměti.
Je teprve říjen, a oni už se připravují na Vánoce.
Tak jsi to nařídila.
Já?
Když je po Díkůvzdání, dáte nohy na stůl?
Blíží se Vánoce, zima.
Měli bychom zákazníky nalákat,
aby nakoupili zimní bundy.
Nebudeme čekat na ostatní obchody.
Musíme se připravit předem a začít s vánočními slevami
hned po Halloweenu.
No jo.
- Zkoušejí osvětlení? - Ano.
Instalatéři a marketingový tým mají dnes napilno.
Zdá se mi to,
nebo je to vážně sníh?
Já to vidím taky.
Ale vždyť je to teprve zkouška, ne?
Moment.
Sníh na podzim.
Chtělas ho letos vidět dřív.
Tvoje přání se vyplnilo.
To ano.
Vypadá to slibně. Plní se mi všechna přání.
To se asi naplní i má první láska.
No…
Myslím, že proto tenhle sníh nepadá.
Proč ne?
Vsadím se, že ano.
O koho sakra jde,
že jsi tak umíněná?
Nechtěla jsem ti to vůbec říkat,
aby sis o sobě moc nemyslel.
Ale povím ti to druhé tajemství.
- O co jde? - Byl to autobus 372?
- Cože? - Ten, kterým jsi jezdil
z práce domů.
No ano.
Pravda.
Vždycky jsi sedával vzadu u okna.
Ano. Jak to víš?
Co myslíš?
Mockrát jsem ho sledovala
a přejížděla přes řeku Han,
i v zácpě. I když to trvalo hodinu a půl.
Proč?
Ten autobus, o kterém jsem mluvila, měl číslo 372.
A ten chlap jsi byl ty.
Jo tak.
Chodils na Soulskou státní?
Cože?
Takže jsem to já?
Já? To já byl ten chlap z autobusu?
Ano, ty.
Jako dvě hrdličky.
Proč vlastně sněží?
Na příkaz ředitele Beka.
Prosím vás, ozkoušejte taky ten stroj na sníh.
Myslím, že to není nutné.
Naši právníci se musí připravit.
Byl by problém, kdyby někdo uklouzl a upadl.
Musím zjistit, jak moc to bude klouzat.
Jistě, je-li to nutné.
Co největší vločky, prosím.
Tak dobře.
- Děkuji vám. - Není zač.
Ve vzduchu je láska.
Že ano?
Nejdřív rozvod, pak znovu svatba.
Je to možné?
Fakt jsem to byl já?
To já byl tvoje první láska?
Asi už odjeli.
Kdy asi přijedou?
Chvíli to potrvá.
Moje ranní modlitby byly vyslyšeny.
He-in se po operaci uzdraví
a budou s Hjun-wuem šťastní.
Víš…
Má to háček.
Jaký háček?
Po té operaci…
Ach bože.
Možná ztratí paměť.
Co to povídáš?
To může být její vedlejší účinek.
Ale co naděláme?
Hlavní je přežít.
Neměli jsme na výběr.
Poprosil jsem Hjun-wua, aby to nikomu neříkal.
To bylo…
od tebe moudré.
Má strašnou povahu po mně.
Třeba by tu operaci odmítla.
Ale…
I tak…
Co si s naší dceruškou počneme?
Chudinka malá…
Jsi v pořádku?
Samozřejmě.
Neboj se.
Letíte do Frankfurtu?
Ano.
TĚLO NALEZENÉ U PŘEHRADY SAMBANG IDENTIFIKOVÁNO JAKO REALITNÍ MAKLÉŘ PJEON
A to třetí?
Co?
Říkalas, že mi před operací prozradíš tři tajemství.
Řekla jsi mi jen dvě.
Jo tohle.
To třetí je…
- Jeong-suk. - Jeong-suk?
- Ta mývalí samice na střeše? - Ano.
Nikdy jsem ji neviděl.
Fakt ne.
Ani jedinkrát.
- Co je s ní? - Vymyslela jsem si ji.
Jak by tam mohl žít mýval? Tys tomu fakt věřil?
Ježiši.
Tolik let jsi mě vodila za nos.
Vždycky jsem ji tam nahoře volal.
Blázínku.
To je ono?
He-in.
Co je?
Taky jsem ti
něco neřekl.
O co jde?
Povídej.
Děje se něco?
Nemůžou
mě operovat?
Ne, to ne.
Jen
je pravděpodobné,
že po té operaci ztratíš paměť.
Cože?
Jak moc?
Asi
zapomeneš všechno.
Nebudeš si pamatovat
žádné lidi ani místa, kde jsi byla,
ani zážitky.
Ale přesto je tohle
tvoje jediná šance,
jak přežít.
Takže…
mi říkáš,
abych se rozhodla?
Když ji podstoupím, ztratím paměť, když ne, umřu.
Mám si zvolit menší zlo?
Ne.
Tak co?
Zapomeň na to.
Budu předstírat, že to byl jen hezký sen.
Pusť mě. Říkám pusť.
Nevybírej si.
Nepřemýšlej.
Jen mě poslouchej.
Prostě… žij.
Udělej to.
Prosím.
Žij.
Ano?
EPILOG
Ahoj, He-in.
Já jsem Bek Hjun-wu.
Tvůj manžel.
Asi jsi zmatená a vystrašená.
Já taky.
Nic si nepamatuješ
a cizí chlap ti tvrdí, že je tvůj muž.
Musí to být zmatek.
Ale
mám dobrou zprávu.
Byla jsi
moc nemocná,
ale už je ti líp.
Určitě si říkáš, co jsi byla za člověka.
Musí tě zneklidňovat,
že si to nepamatuješ.
Ale neboj se,
protože já
si pamatuju všechno.
Řeknu ti všechno,
co vím.
Neměl bych brečet.
Tohle je poprvé,
co vidíš moji tvář.
Musím tě varovat.
I když nejsem tvůj ideál,
nemůžu se s tebou rozejít, promiň.
Dohodli jsme se,
že se nerozdělíme jen proto,
že změníš názor.
I když se ti nebudu líbit…
Ať se stane cokoli…
I když…
zapomeneš,
cos mi slíbila,
přísahal jsem,
že ti budu
nablízku.
Tak přivítejme první sníh,
buďme pořád spolu
a prožijme spolu každou volnou chvilku.
Naplníme
tu tvou prázdnou sklenici
na bonbony.
My to dokážeme.
Protože nás svedl dohromady osud.
Miluju…
Miluju tě, He-in.
Vždycky jsem tě miloval
a budu i dál.
KRÁLOVNA SLZ
Vzpomínám si
na tu vůni,
měsíc a vítr v ten den.
Nemodli se
za to, abys umřela.
Ta tvoje takzvaná rodina přijde k úhoně.
Da-hje…
Žila jsem jako já
a jako já i umřu.
Tohle nedovolím.
Tak tu nemocnici našel.
Pomůžu ti.
Tohle mi nedělej.
Kvůli tobě chci dál žít.
He-in!
Překlad titulků: Vixo