QUEEN OF TEARS
EPISODE 13
Det här är vårt hus. Kom in.
Okej. Det här är mitt hemliga rum.
När jag öppnar ledstången och trycker på knappen…
Okej. Vad tycker ni?
Det är tomt.
Titta här.
Det ser ut som om nåt har flyttats.
Det verkar ha gjorts nyss.
Jisses, min käre far.
Han måste ha gömt dem här, men jag antar att den där subban hann före igen.
Han berättade inte ens för sina barn om det hemliga rummet.
Tog ni farväl av honom ordentligt?
Det var du, eller hur? Du dödade vår far.
-Varför? -För du behövde honom inte
när du hade tagit hans pengar.
Var är de?
Jag vet inte vad du pratar om.
Er far är död, och ni vill ha hans pengar.
-Er stackars far. -Lägg av.
Lämna det här huset nu.
Du har ingen rätt att vara här längre.
Jag är skriven här.
Om ni vill kasta ut mig, får ni ta det till domstol.
Vet inte du det, advokat Baek?
Är det sant? Kan vi inte kasta ut henne?
Det finns en procedur, men du kommer att behöva flytta.
Det får vi se.
Vi flyttar tillbaka.
-Vill du ändå stanna? -Varför inte?
Vi har levt ihop i över 20 år.
Ni sa att vi var släkt.
-Men… -Skyll dig själv.
Vi kommer tillbaka snart.
Vi får se om du står ut.
Hae-in.
Farfar?
Jag hade velat tala med dig
personligen.
Men trots det,
jag är glad att jag kan prata så här.
Tack.
Då och då har jag korta stunder av klarhet,
som en källare som bara får lite solljus.
Men det är inte mycket jag kan göra.
Jag minns inte mycket heller.
Jag ångrar bara så mycket.
Jag har varit en girigbuk hela mitt liv.
Jag gjorde allt jag kunde
för att behålla pengarna jag samlade ihop.
Jag slösade bort de flesta av mina år på det.
Vad har jag kvar?
Jag vill att du ska veta att jag ångrar
det liv jag levde.
TIDIGARE ORDFÖRANDE HONG MAN-DAE
Jag hoppas att du lever annorlunda.
Jag hoppas
att du inte ser tillbaka på meningslösheten
vid slutet av vägen.
Pappa…
Jag älskar er alla.
Och…
Förlåt.
Du måste äta även om du inte är hungrig.
Vill du sitta i bilen om du fryser?
Det är okej.
Det här känns
väldigt konstigt.
Det känns som om jag övar mig.
Övar dig?
En dödsövning.
Jag visste inte
att det var så invecklat.
De gräver ett hål i marken, sänker ner kistan,
äter rissoppa i ett tält, och sörjer vid graven.
Sen när det är dags,
åker alla hem.
Och jag blir kvar själv.
Du vet att de tre månaderna som jag gavs,
redan har gått.
Jag kan dö ikväll.
Min familj skulle behöva sörja igen om jag dog.
Det skulle inte
se så bra ut för vår familj.
Var det det
du var orolig för?
Att din familj skulle sörja igen?
Nej.
Jag tänkte hela tiden att jag vill leva.
Det är sol.
Molnen är fina och fåglarna sjunger.
Den här världen är irriterande vacker.
Så självklart vill jag leva.
KOLLAR ID VÄNLIGEN VÄNTA
Hur hittade du det?
DREAMLAND NÖJESPARK
Okej. Det här är mitt hemliga rum.
När jag öppnar ledstången och trycker på knappen…
Tack.
Jag sa det.
Jag älskade dig på mitt sätt.
Med de här pengarna är du säker.
Hans dotter är sjuk,
och nu förlorade han sin far.
Herr Hong måste vara förtvivlad.
Precis.
Men man kan säga att det blir bättre för familjen
sen ordföranden dog.
-Är det så? -Jisses.
Hör på.
Du förstår,
han hade anförtrott 21 % av sina aktier
till den där kvinnan, Moh Seul-hee.
Men nu när han är död,
-har familjen fått dem. -Jag förstår.
Yoon Eun-sung hade 59,1 % av aktierna.
Men nu har det sjunkit till 38,1 %.
När våra släktingar får tag i sina frusna aktier,
-har de 34,7 % totalt. -Jag förstår.
Då är skillnaden 3,4 %.
-Det är ganska jämt. -Ja.
Hur kan du så mycket om det här?
-Jag är med i klubben. -Vilken då?
Queens småaktieägarklubb.
Vi väntar på resultatet av striden om ledningen, med hjärtat i halsgropen.
Varför?
Jag vet att jag är beräknande.
Men vad tror du
-händer med Hyun-woo? -Vad menar du?
Ärligt talat. Han har gjort
sitt bästa för att hjälpa dem efter allt som hänt.
De kanske tackar honom på nåt sätt.
De kanske ger honom några aktier och utser honom till vd senare.
Jag ber inte om mycket,
men kan du göra mig en tjänst?
Visst.
Vad är det?
Om nån frågar vem din far är,
säg inte att det är jag.
Jisses.
Varför inte?
Varför inte? Hallå, vänta på mig.
Tack för allt.
Det var ingenting.
Det kommer bli bättre när ni återvänder till Seoul.
Tror du det?
Du förstår…
De här persimonerna
brukade smaka bittert.
Men det finns ett sätt att göra den här bittra frukten
-söt. -Hur då?
Man blötlägger dem.
Man häller på lite soju,
lindar in frukten, och låter den vila ett tag.
Sen blir de söta.
Smaka.
Den är söt.
Livet kan vara bittert precis som persimonerna.
Livet är tufft som det är,
så tänk dig att man häller på bitter soju.
Jisses, det skulle bli olidligt.
Men om man står ut,
blir livet sött igen.
Och det motiverar en att vara stark.
Tror du inte det?
Jo.
Kom och ta ett glas med oss.
Visst.
UTLANDSSAMTAL
Jag fick ett samtal från Tyskland. Förlåt.
Hallå?
Laboratoriet har nyligen utvecklat en operationsteknik
med hjälp av C2R-ultraljud kombinerat med mikrobubblor,
vilket är idealiskt för patienter som fru Hong
som inte kan behandlas med kraniotomi
på grund av tumörens spridning i hjärnan.
Vi kan inte garantera fullt tillfrisknande
men vi har sett goda resultat med den här proceduren i liknande fall.
Men…
Betyder det att hon kan opereras?
Ja.
Tack gode Gud.
Hennes fall var så svårt eftersom de inte kunde öppna hjärnan.
Men de kan förstöra tumörcellerna
med hjälp av högintensivt ultraljud.
De har lyckats i ett liknande fall.
Bra. Det går åt rätt håll nu.
Tack, Hyun-woo. Vet Hae-in om det?
-Jag borde säga det. -Men,
det är ett problem.
Jisses, Hae-in. Det känns som en dröm.
Det måste vara en gåva
från far.
Är det sant?
-Kan hon opereras? -Ja.
Jag är så glad för dig.
Jisses.
Jag är så tacksam.
Grattis.
Grattis, gumman.
Hur fick de tag i dig? Via mejl? Telefon?
Videosamtal?
De ringde.
De ringde?
Du tror väl inte att de var lurendrejare?
Nej.
Jag förstår.
Okej. Godnatt.
Förresten, är du säker på att det fungerar i fall som mitt?
Ja.
Jag är säker.
Jag förstår.
Och datumet?
Säg att jag kan åka direkt.
Jag gjorde det.
Vad bra.
Säger du
att operationen
kommer att rädda mitt liv?
Vet Hae-in om det?
Jag borde säga det.
Men,
det är ett problem.
En del av hippocampus skadas
-under processen. -Och?
Det är troligt…
…att hon förlorar långtidsminnet.
Vänta.
Vad säger du?
Hon kan förlora allt minne
från innan operationen.
Men det är vårt enda val
om vi vill att hon
ska få leva.
Hennes leukocyter ökar inte så fort
så hon kan inte få det kliniska testet.
Vi har inte tid.
Hon kan vägra att opereras
om hon hör om sidoeffekterna.
Men tänk om
hon inte hinner?
Hyun-woo.
Håll det hemligt.
Varför tar du henne inte till Tyskland, och övertygar henne där?
Jag ber dig.
Hon behöver operationen för att överleva.
Kommer jag kunna leva då?
Vad är det?
Ja, det kommer du.
Oroa dig inte.
Okej.
Godnatt.
Hae-in.
Det är okej.
Jag är okej. Verkligen.
Det är bara så länge sen jag mådde bra.
Det är glädjetårar.
Ja, jag vet.
Det känns som
att vakna ur en lång mardröm.
Du är okej nu.
Vi lägger oss nu.
HAE-IN HYUN-WOO
Godmorgon.
Du behöver väl inte jobba idag?
Nej.
Då kan vi göra nåt.
Okej, det gör vi.
GURANG-RI TÅGSTATION
BILJETTKONTOR
För två.
Okej.
-Okej, bra. -Vadå?
Förutom smekmånaden är inte det här vår första semester?
Du har rätt.
Jag har jobbat för mycket.
Vi åker på många resor när jag har opererats.
Lova.
Okej.
Du.
Jag vill att allt ska gå smidigt innan jag opereras.
Du vet att jag bara dricker pressad juice av samma anledning.
Ja. Vad tänker du på?
Jag tänkte inte dölja det,
men det är tre saker jag inte berättat.
Tre?
Jag ska berätta innan jag åker.
Jag berättar en idag.
Okej. Vad är det?
Du sa
att du hittade MP3-spelaren.
Det gjorde jag.
Den är min.
-Va? -Ser du det här H:t?
Det står för "Hae-in".
Jag tappade den på skolgården innan jag åkte utomlands och studerade.
Och titta var den är nu.
Det är inte sant.
Jo, det är det.
Jag tror det inte.
Nåt otroligt har hänt oss.
Det kanske inte betyder nåt för dig
för jag betydde inget i ditt liv.
Nej, du har fel.
Hör på. Jag…
Var inte rädd.
Jag skäller inte på dig. Varför?
För jag är inte mitt gamla jag.
Jag kommer att bli återfödd.
Jag ska bli optimistisk
och bara se det goda i livet.
Är det så?
Ja.
Den här MP3-spelaren är ett vittne till vår historia.
Så jag ska bara fokusera på det positiva.
Det är bra.
Eun-sung berättade
hur han räddade mig när vi var barn,
och fick det att låta som om det var ödet.
Vadå? Ödet?
Jisses.
Har han blivit galen? Hur vågar han säga det?
Och? Vi har vår egen filmlika berättelse.
När jag såg dig på skolgården,
tänkte jag: "Går den här snygga killen i min skola?
Och jag ska åka.
Det känns hemskt."
Det tänkte jag.
Svarta skor.
Du hade
svarta skor.
Du hade vita strumpor
och väldigt ljus hy.
Och håret i en hög hästsvans.
Jag hade ofta hästsvans då.
När jag såg dig, tänkte jag:
"Jag hittade henne."
"Min drömflicka."
Jag letade efter dig överallt nästa dag.
Jag hann inte se din namnskylt.
-Verkligen? -Ja.
Du var som Askungen.
Du lämnade bara kvar din MP3-spelare.
Jag blev galen.
Men titta på oss nu.
Våra vägar korsades igen, vi gifte oss…
Vi skilde oss, men ändå.
Det här är vad man kallar ödet.
Okej.
Eftersom jag är din drömkvinna,
och det här är ödet…
Från och med nu…
Jag visste inte
att den frasen var så vacker.
Jag blir tårögd.
Jag trodde inte att jag skulle vara en del av din framtid.
Men nu har vi en framtid ihop.
Apropå det…
Jag drar tillbaka skilsmässan.
Vad är det där för min?
Ta inte tillbaka det.
Jag sköter ett varuhus.
Jag hatar kunder som lämnar tillbaka saker och vill ha pengarna tillbaka.
Du kan inte ta tillbaka det
även om du vaknar en dag
och inte tycker om mig.
Att ändra sig är inte ett giltigt skäl för att få pengarna tillbaka.
Även om vi
bråkar jättemycket
och du tröttnar på mig…
Även om du säger att du inte minns att du har lovat det här,
så går det inte att ändra.
Jag ska ändå vara med dig.
Okej. Bra. Var det.
Sluta prata då.
Jag tycker mest om
när jag bara hör ditt hjärta.
Jag har räknat lite.
Fem procent skulle bli fyrtiofem miljarder won.
Men jag ber bara om 40 miljarder.
Jag har en bil utanför om det är kontanter.
-En stor. -Är du fordringsägare?
Jag kanske låter ohyfsad när jag säger det här,
men vår historia kanske har gjort mig till den jag är idag.
Jag sveks flera gånger när jag hade gjort allt arbete.
Titta.
KO JEONG-JA
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio…
Jag respekterar dig, frun.
Ett vackert ansikte, vältalig och en anslående karisma.
Det är ovanligt att ha allt det.
Jag vill leva lika vist som du.
-Betalningen är uppskjuten. -Ursäkta?
Du kan bara använda pengarna när jag låter dig.
Frun.
Vår historia gjorde dig till den du är idag?
Detsamma. Jag sveks flera gånger.
-Hör på. -Du får tillgång till pengarna
när jag är nöjd med ditt arbete. Då får du dem.
Jisses.
Du är verkligen smart.
Mamma!
Vad är det här? Det är inte ens kimchi-säsong!
Hae-ins familj ska åka, men jag har ingen present.
Jag ger dem päronextrakt och kimchi.
Det är inte alls lite.
Jag tänkte dela med grannarna
och de gamla.
Du klarar det inte själv.
Hämta handskar då och hjälp till.
Jag behöver mina händer för mitt arbete.
Låt mig hjälpa till.
-Ska jag skära rättikan? -Det vore jättebra.
Hon är så snabb.
Hon vet hur man hackar.
Hon är helt fantastisk på att hacka.
-Jaså. -Jaså.
-Och hon är modig. -Hurså?
Hallå.
Tror du att jag förlåter dig om du hjälper till?
Det förväntar jag mig inte.
Jag ska åka när jag är klar här.
Oroa dig inte, mor.
Och ändå kallar du mig det.
Retas du? Kalla mig inte det.
Men jag vill det.
Va?
Du är den första som jag har kallat för "mor".
Så låt mig göra det.
-Varsågod. -Hallå.
-Är du klar? -Nåt mer?
Det räcker.
Jag kan hacka löken.
Otroligt.
-Jag gillar henne. -Varför?
Jag gillar att hon är orädd och säger vad hon tycker
inför sin svärmor.
Hae-in.
Kom. Alla har hört
om din operation och är glada för din skull.
Jag är så glad.
-Jag är glad. -Det löste sig.
Tack.
Förresten,
vad gjorde ni?
Just det. Har du gjort det nån gång? Färgat dina naglar med balsam?
-Nej. -Enligt sägnen, om dina naglar
har färgen kvar vid den första snön, träffar du din käresta.
Det är därför Bang-sil alltid färgar sina på hösten, inte sommaren.
Så romantiskt.
Jag tror att hon har underliggande motiv.
Jag skulle inte kalla det underliggande.
Han råkar vara skild.
-Hallå. -Jag kände inte så här förut,
men vi har sprungit in i varandra ganska mycket.
Så mina känslor…
Håll tyst.
-Det räcker. -Sluta.
-Håll tyst. -Förlåt.
Jag antar att jag var för rättfram. Jag hoppas att du inte tar illa upp.
-Varför skulle jag det? -Du förstår…
Hyun-woo brukade flirta med mig
i kyrkan när han gick på high school.
När gjorde han det?
Visste du inte det?
De brukade dela ut snacks vid kyrkan,
och han gav mig alltid mer än en
inför alla.
Det var för att du alltid åt de andra barnens snacks.
Hae-in, missförstå inte.
Prata inte strunt, Bang-sil.
Till den första snön, var det så?
-Kolla här. -Balsam?
Det är inte så enkelt.
-Och? -Det symboliserar min iver, förväntan,
inför den första snön som jag inte trodde jag skulle få se.
Jag trodde inte att jag skulle få se vinter
eller den första snön igen.
Men nu är det möjligt.
Naturligtvis.
Och det blir sant om färgen är kvar då.
-Vad blir sant? -Min första kärlek.
Med "första kärlek",
menar du killen på bussen eller taxin som du berättat om?
Man ser dem på avstånd. Man kan inte sluta tänka på dem.
Man tar en omväg för att se dem igen.
Du var glad att se honom på håll.
Du tänkte på honom hela tiden.
Och du tog en omväg för att se honom en gång till.
Den jäveln?
Varför svär du?
Okej.
-Den killen? -Ja.
Jag hoppas att snön kommer tidigare
i år.
Hae-in, du tog till och med tillbaka min ring.
Din första kärlek borde inte besannas,
då blir det väldigt komplicerat.
Hör du på?
Hae-in.
-Michael träffade Beom-seok? -Ja, som vd för Ever H.
Jag antar att den äldste sonen vill återvända nu när hans far är död.
Ever H dök upp
på listan över aktieägare som ett mindre företag.
Han måste ha köpt upp aktier när de började rasa.
Han har bett storägarna om min plats.
Han kan försöka, men du är säker med det du har fått.
Som du sa,
vi har bildat skalbolag i Hong Kong och Schweiz
och öppnat ett affärskonto hos IEBC.
Bara du kan sköta det.
-Vad blir din första transaktion? -Lägg en köporder för 2,1 %, CD.
CD: KÖP AV SMÅ MÄNGDER AKTIER MED JÄMNA MELLANRUM
-Ja, herrn. -Han svalde betet.
Han använder den hemliga fonden.
Han är antagligen rädd för att min farbror tar hans plats.
Är herr Hong kvar i New York?
Ja, han träffar delägarna.
Håll Eun-sung underrättad
så att han blir orolig och använder fonden till aktieköp.
-Ja. -När vi har konkreta bevis,
kan vi anmäla honom för förskingring, tjänstefel och brott mot
valutalagen.
Förresten,
den där typen, Pyeon Seong-uk…
Var inte det mäklaren som kidnappade dig?
Jo, han hade gått med på att ge oss
de dubbla kontrakten och information om direktör Jo.
Han kom aldrig, och jag kan inte nå honom.
Han har inte använt sitt kort eller sin mobil på över en vecka.
Han kanske gömmer sig.
Herregud!
En man, troligen i 40-årsåldern, hittades död igår kväll
nära Sambang-reservoaren i Yeongjin-gun, Gyeonggi-provinsen.
Han hade knivhuggits,
identiteten är fortfarande okänd på grund av förruttnelse…
Hur kan det här vara mitt, men inte mitt?
Fru Kim!
Amazing Grace är här!
Jisses, varför är hon här?
Vad gör du?
Ser du inte? Jag torkar persimoner.
Jisses.
Dina händer har blivit grova.
Du är mörk under ögonen.
Och fräknarna som jag jobbat så på är tillbaka.
Du gör comeback snart.
Det är ett slagfält där.
Alla tar antingen fru Mohs sida,
den sluga räven, eller din.
Vad är det bästa sättet att sätta skräck i sin motståndare?
Med ansiktet så klart. Lägg dig ner nu.
Du måste se fast och strålande ut.
Jag har aldrig gjort det här. Det kittlas.
Le inte, då får du rynkor. Tänk på det.
Blekning, uthållighet, återhämtning och comeback.
Man gör bäst comeback genom återhämtning och uthållighet.
Oroa dig inte. Allt återgår till som det var.
Vi återvänder till Queens,
Hae-in opereras och blir frisk.
Ska hon opereras?
Jag trodde inte att det gick.
Vi har hittat ett sjukhus som gör det.
Hon reser snart till Tyskland.
Gör hon?
Jag är så glad.
-Visst? -Visst?
Hallå, jag ville träffa dig.
-Träffa mig? -Ja.
-Jag har nåt till dig. -Vad är det?
Men jag visste inte att vi skulle träffas, så det är hemma.
Ska vi ses ikväll?
-På kvällen? -Ja.
Visst.
Varför vill han träffas så här sent?
Han är en handlingens man.
Han är farlig.
Du är redan här.
Ja.
-Så jag… -Får jag börja?
Okej. Jag lyssnar.
Jag ska åka
imorgon.
Och jag vet inte när jag kommer tillbaka.
Jag hörde att du ska åka, så…
Jag vet vad du vill säga.
Jag förstod det
av händelsen med mullbären.
-Men nej. -Ursäkta?
Vad har du…
Jag har
mycket att ta hand om.
Inte bara rörliga tillgångar, fastigheter och aktier,
utan också tre ex-män.
Det visste jag inte.
Eller hur?
Hur som helst…
Jag är komplicerad
och bär på mycket.
Så jag kan inte
acceptera det.
Jag hoppas ändå det.
Vad är det här?
Har du skrivit ett brev?
Du borde inte…
KONDOLEANSER
Det är kondoleanspengar.
Jag fick höra om din far.
Jag behöver dem inte.
-Jag borde gå. -Vänta.
Kom igen. Det är inte rätt.
De är inte till dig.
De är till din far.
Även de mest förmögna börjar livet efter detta utan pengar.
Det är inte mycket, men jag är säker på
att han kan få lite rissoppa och nåt glas ikväll
med sina vänner.
Han kommer att få god mat
och en trevlig kväll med sina vänner.
Var inte för ledsen.
Tack.
Adjö.
Vad menar du?
Vill du stanna här?
Jag är förvånad.
Det är tillfälligt. Tills vi hittar nåt i Seoul.
Din mor förstår inte varför du behöver ett ställe.
Jag har haft stödhjul hela livet.
Ett var du.
Och det andra var du.
Vad säger du?
Men nu,
vill jag ta bort dem och stå på egna ben.
Var inte fånig.
Har du övertalat honom?
-Har du legat på igen? -Älskling, säg inget.
Säg ingenting.
Vägra prata.
Du får inte prata med henne direkt.
-Du kan prata med vår advokat. -Va?
-Gör det, Hyun-woo. -Jag vägrar.
Du kan ta hand om din egen familj.
På tal om det, vill jag säga nåt.
Jag flyttar inte hem.
Inte du heller?
Vi ska flytta in i hans lägenhet i Seoul.
Vi åker snart till Tyskland och det är närmre flygplatsen.
Nej, det är längre bort.
Den är nybyggd och fullt möblerad.
Den har allt vi behöver.
Men hemma,
måste vi ta hissen till köket.
Det tar för lång tid.
Din ursäkt tar lång tid.
Ni vill bara vara ensamma.
Ja.
Jag vill vara ensam med henne.
Låt oss få det.
Visst, om det är mer bekvämt.
Visst, det kan ni göra.
Säg till om ni behöver nåt.
Jisses.
Är det så här diskriminering känns?
Det är första gången jag känt det.
Det är nåt nytt.
De packar och åker hem imorgon.
Du borde vara förberedd.
Jag träffade Da-hye också.
Vad är det här?
Varför kom du tillbaka?
Låt inte fru Moh veta.
Din idiot.
Det var hon som sa att du var här.
Menar du?
Hon vet hur du kom hit
mitt i natten i en taxi med Buddhan i guld.
Hennes män bevakar dig.
Berätta. Varför är du här?
Är det skuld eller agg?
Vem skulle jag hysa agg mot?
Det är mitt samvete.
Har du ett?
Det visste inte jag heller.
Han var den första som har älskat mig för den jag är, jag skämdes.
Jisses.
Otroligt.
Hon har börjat gilla honom.
Du vet säkert att såna känslor inte kan stoppas.
Hur vågar hon svika mig efter allt jag har gjort?
Det är precis därför man inte ska lita på nån.
Vad gäller Hae-in…
Hon kanske kan räddas.
Hon ska opereras.
Hyun-woo har letat överallt,
och de hittade ett sjukhus som kan göra det.
De åker nästa vecka.
Du skrämde mig.
Ta reda på vad sjukhuset heter och vilken operation det är.
Vad gör du?
Inget särskilt.
Jag tittar på stjärnorna.
Jag såg en som föll nyligen.
Gjorde du?
Jag drömde om en när jag väntade dig.
Jag ville alltid få en söt flicka.
Jag var så glad…
…efter den drömmen.
Jag vet inte hur jag ska vara.
Vi var som hund och katt i 20 år,
så det känns tafatt att plötsligt vara ömsint mot dig.
Men innerst inne,
känner jag sån skuld
och ånger.
Jag vill vara snäll.
Det här är bra nog.
Är det?
Det skulle kännas konstigt om du ändrade dig.
Vi har mycket tid,
så vi tar det långsamt.
Det här räcker nu.
Okej.
När du kommer tillbaka kan vi ta det gradvis.
Jag visste inte att det var så jobbigt
att vara medlare.
Det sägs att det är lika stressigt som att bli militär.
Vi måste flytta om jag ska skydda Da-hye
från min mamma.
Jisses. Varför tar det så lång tid?
Mamma, pappa.
Jag har packat.
Har du? Okej.
Det blir snart köer, så ni borde åka nu. Skynda er.
Förlåt för besväret,
men jag känner mig skyldig för att vi lämnar honom här.
Det känns som att lämna
en soppåse efter en resa.
-Far… -Oroa dig inte.
Varför har ni bråttom?
Stanna och ät lunch.
Ska vi?
Nej! Vårt hus har stått tomt i över en månad.
Det är mycket att göra.
-Jag skulle laga kimchi-pannkakor. -Det är okej.
Kimchi-pannkakor?
Vad sägs om krispiga kimchi-pannkakor och utsökt makgeolli?
Det är dumt. Han måste köra.
Jag kan köra istället.
Eller ännu bättre, ni kan åka imorgon.
-Det borde ni. -Det kan vi.
Vet ni hur fint det är
att veta när man ska åka?
Måste jag veta det?
Vi åker.
Vi vill inte fastna i köer.
Okej, åk före då.
Tack för allt. Adjö.
Lycka till med operationen.
Hae-in.
Låt oss träffas igen.
Hyun-woo.
Jag litar på dig.
Oroa dig inte.
Här.
Din mamma gjorde kimchi och päronextrakt.
Ta det åt honom.
Ska jag? Ge mig det.
Adjö.
Mamma, din väska.
Du är ungkarlen på 11:e våningen.
-Hej. -Hej.
Han är inte ungkarl.
Jag är hans fru.
Sa du inte
att du bodde här själv?
Har ni nyss gift er?
-Ja. -Jisses!
Ni är nygifta!
Ni måste vara så lyckliga.
Ja, det är vi.
Nu är det officiellt att vi är nygifta.
Varför är det officiellt?
För den där damen.
Nån som hon kommer att ha berättat för alla här i huset redan imorgon.
"Ungkarlen på 11:e våningen har gift sig med en jättevacker kvinna."
Okej. Och?
Då borde vi agera som nygifta.
Hur då?
Vanligtvis håller nygifta som är kära
alltid på och rör vid varandra.
Det kan vara deras händer, fötter,
eller axlar.
Vad som helst.
De håller ihop
och spenderar vardagen tillsammans.
Vi stöter säkert på problem igen nån dag.
Jag är nervös. Log du?
Sen kan vi ta fram de där minnena
som om de är godisbitar
och njuta av dem.
Det är därför som vi måste samla
så många bra minnen som det går nu.
Det ser gott ut.
Jag ska fokusera mer på att samla lyckliga stunder
än aktier från och med nu.
Det viktigaste för mig nu
är att fylla på godisburken.
Varför kom du hit så ofta?
Är det så roligt med baseball?
Det var inte därför.
Allt jag behövde tänka på var att träffa bollen.
Det gillade jag.
Får det dig
att må bättre?
Tja… Det var skönt att fokusera på bara en sak, när det blev komplicerat.
Jag behöver bara tänka på
det som är viktigast.
Och vad är det
just nu?
Att rädda dig, så klart.
Det är det viktigaste.
Jag fokuserar bara på det.
Soo-cheol stannar i Yongdu-ri ett tag.
Hae-in bor med Hyun-woo också.
Det är bara vice ordföranden och hans fru som kommer.
Vice ordföranden?
Förlåt.
Men nu när de har sina aktier,
vill han väl få tillbaka sin position?
Vem säger det?
De kommer att ångra att de kommer hit.
Jag ville träffa dig.
Kan vi prata?
Hae-in ska visst opereras i Tyskland.
Bli inte så orolig.
Jag är glad för henne.
Är du?
Självklart.
Jag tycker om henne, så det är naturligt att bli glad
att hon får leva.
Jag hörde att du åker med. Ta väl hand om henne.
Okej.
Kan jag gå nu?
Jag fick reda på
att operation har en sidoeffekt.
Vet hon om det?
Självklart inte.
Med tanke på hennes personlighet skulle hon vägra om hon visste.
Så hon vet väl inte.
Vad menar du?
Se till att hålla det hemligt
så att hon gör operationen.
Jag sa det.
Jag vill att hon lever.
Ta bort alla deras grejer.
Och ge herr Baek det som är hans.
Du ville komma hit som kund istället för som vd,
så jag tog också ledigt.
Ja, jag är här som kund.
-Vad ska du köpa? -Jag tittar bara.
Hatade du inte dem som inte köpte nåt?
Är det här en bastu?
Varför babblar de istället för att köpa nåt?
-Ta bort stolarna. -Mamma!
-Mamma!
Varför springer de omkring?
Det kan de göra på en nöjespark.
Det är därför vi tog bort alla viloområden.
Bra.
Jag ska spendera lite pengar.
Vill du ha nåt?
-Vad behöver du? -Lypsyl.
Mina läppar är torra.
Varför är jag så trött?
Är du trött?
Det är inte bra.
Vi går och vilar nånstans.
Nej.
Det här är bra.
Layouten är otrolig. Man hinner inte vila.
Vi skulle köpa lypsyl, och köpte en kräm.
Vi skulle köpa stickat, och köpte en kappa.
Vi tänkte inte köpa en halsduk eller vantar, men köpte det också.
Och nu lockas vi av parfymdoften.
Det var din strategi.
Du ville hålla i gång kunderna.
Det var därför du gjorde så många pop-up-butiker.
När jag kommer tillbaka, ska jag ta bort dem.
-Varför? -Tröttande.
Det känns dumt att göra av med pengar.
Jag blev lurad.
Vill du komma tillbaka hit?
Jag tar bort dem och sätter tillbaka stolarna igen.
Dyra och bekväma.
Jag ska renovera torget på första våningen och ha konserter.
Det ska finnas en plats där barn kan springa runt.
Va?
Och en plats för par.
Föräldrarna kan ta hit
sina barn när det är kallt eller varmt ute.
Det vore trevligt.
Jag vill ge dem glädje.
Menar du det?
Jag menar det.
Ångra dig inte efter operationen.
Varför?
Jag har sett det på bio.
Personligheten kan ändras eller man kan tappa minnet
efter en hjärnoperation.
Du har fel. Jag vill bara bli en lite bättre person
för att återgälda
att jag får leva längre.
Mamma.
Är inte det där din fru?
Hej, mor.
Gumman, vad är det där för blygsam blick?
Jag blir orolig.
-Mor… -Jag kan inte fixa honom.
Och lämna inte tillbaka honom.
Förlåt.
Jag försökte hålla vårt löfte,
men jag tror att det är dags.
Okej.
Får jag höra dina skäl.
-Berätta. -Jag?
Just det.
Jag ljög om en begravning och spelade spel med mina vänner hela natten.
Nej? Det är inte det.
Just det.
Hittade du min spelkonsol? Den var begagnad.
Har du köpt en spelkonsol?
Kan du inte bara säga vad det är?
Mor, Hyeon-tae tog våra sparpengar och köpte aktier.
De är värda hälften.
Hallå!
Han köpte kryptovaluta.
Den ligger på minus 90 % nu.
Din galning.
Förlåt.
Hyeon-suk.
Vad ska jag säga?
Lämna tillbaka honom, så gör jag mig av med honom.
Du borde gå vidare
-medan du kan. -Mamma…
Trots det,
jag sms:ar dig när jag gör kimchi.
Så se till att du kommer.
Till och med jag tycker att nån så klok och söt som du är för bra för honom.
Jag är ledsen, Hyeon-suk.
Mor…
Du måste skärpa dig!
Älskling, jag…
Låt mig vara!
Goda nyheter!
Älskling, jag tror att jag får lite pengar!
Hae-in köpte huset, men hann inte titta på det.
Det måste vara det här.
Ja. Jag har städat och sopat huset två gånger om dagen,
vaxat och hållit skyltarna rena,
och desinficerat avloppstanken.
Jag ska måla huset snart.
Jag förstår.
Det är bra genomströmning och visibilitet tack vare den tvåfiliga vägen.
Det vore lätt att få hyresgäster.
Ja, du har rätt.
Det är inte illa alls.
Varför frågar du?
Tänker du sälja det?
Jag pratade med Hae-in.
Vi vill ge er fastigheten.
Vad sa du?
Vår skatterevisor kontaktar er när vi åker till Seoul
och säger vad ni ska förbereda.
Men ändå,
det är en hel byggnad.
Det är som tack.
Jisses, det är en stor gåva.
Föräldrarna blir fastighetsägare!
Ska du ändå lämna tillbaka mig?
Älskling.
-Du borde inte vara här. -Va?
Gå till fastighetsägarna.
Iväg.
Jag funderade på att renovera första våningen
och göra ett fitnesscenter.
Koncentrera dig på gymmet du har.
Mamma, jag har velat flytta salongen.
Den första våningen vore perfekt.
Lägg dig inte i.
Det var jag som städade och sopade…
Jag tog bort alla klisterlappar. Du har tredje våningen.
-Hyeon-tae. -Ja, mamma.
Gör dig av med gymmet så fort du kan.
Det var ett grymt skämt.
Jag skojar inte.
Du har inte betalat hyran.
Kom igen, mamma.
-Pappa. -Min son.
Ja?
Det är nu ett kontrakt är användbart.
"Om en hyresgäst inte betalar hyran två eller fler gånger,
sägs kontraktet upp."
-Vill du titta? -Och?
-Kastar ni ut mig? -Nej.
Jag säger att du ska betala.
Betala den tionde varje månad.
Pappa.
Jag då?
Första våningen kostar en miljon. Flytta in om du klarar det.
Det är mer än vad jag betalar nu.
Vårt hus har ett bättre läge.
Hursomhelst, ser vi fram emot
den här nya spänningen mellan oss,
tack vare fastigheten.
Det blir spännande.
Kom igen, pappa.
Vi behöver ingen spänning i familjen.
Jag behöver det!
Det fanns gånger när jag tyckte att ni var oförskämda.
Fastigheten ska visa
er lojalitet mot oss.
-Du har fel. -Vadå?
Jag vill bara ha in hyra.
Ville du det?
Du borde ha sagt det.
Hursomhelst…
-Dubong-huset… -Va?
-Vad är det? -Du-gwan och Bong-aes hus.
-Herregud, -Vad smaklöst.
Vi förväntar oss att ni betalar hyra
trots att ni är våra barn.
Tänk på det.
Det är bara oktober, men de planerar för jul.
Det var din order.
Min?
Tar ni det lugnt för att Chuseok är över?
Julen kommer. Vintern kommer.
Vi borde liva upp det
så att de vill köpa vinterjackor.
Vi borde inte vänta tills de andra börjar.
Vi förbereder oss och börjar med julförsäljningen
direkt efter Halloween.
Just det.
-Testar de belysningen? -Ja.
Installations- och marknadsföringsteamen har haft fullt upp.
Ser jag i syne,
är det snö?
Jag ser det också.
Men är det inte bara en repetition?
Vänta lite.
Det snöar på hösten.
Du ville se snö tidigare.
Din önskan blev besannad.
Du har rätt.
Det blir bättre. Mina önskningar blir sanna.
Jag tror att min första kärlek också blir sann.
Tja…
Jag tror inte att den här snön är för det.
Varför inte?
Jag lovar att det blir sant.
Vem tusan är han
som du är så besatt av?
Jag tänkte inte berätta det
för du kanske skulle bli för arrogant.
Men här är min andra hemlighet.
-Vad är det? -Var det 372:ans buss?
-Vad menar du? -Bussen du tog
hem efter jobbet.
Just det. Ja.
Du har rätt.
Och du satt alltid långt bak vid fönstret.
Ja, det gjorde jag. Hur visste du det?
Hur tror du?
Jag följde efter din buss hem
och åkte över Han-floden många gånger
trots all trafik. Det tog 1,5 timme.
Varför?
Bussen jag berättade om var 372:ans buss.
Och killen är du.
Okej.
Hur kom du in på juridik?
Va?
Så det var jag?
Jag? Jag var killen på bussen?
Ja, det var du.
Så gulligt.
Varför började installationsteamet att sprida snön?
Direktör Baek bad om det.
Testa snömaskinen under repetitionen.
Jag tror inte att det är nödvändigt.
Juristteamet behöver förbereda sig.
Det kan bli problem om en kund halkar.
Jag måste känna hur halt det blir.
Visst, om du måste.
Helst så stora flingor som möjligt.
Okej.
-Tack. -Ingen orsak.
Det är kärlek i luften.
Eller hur?
Skilja sig och gifta om sig.
Går det?
Var det jag?
Var jag din första kärlek?
De har nog redan åkt.
Jag undrar när de kommer fram.
Det dröjer nog.
Mina morgonböner blev besvarade.
Hae-in blir bättre efter operationen
och blir lycklig med Hyun-woo.
Du förstår…
Det är ett problem.
Vadå?
Efter operationen…
Kära nån.
Hon kan tappa minnet.
Vad menar du?
Det kan bli en sidoeffekt.
Men vad har vi för val?
Hon måste leva.
Vi hade inget val.
Jag bad Hyun-woo att inte berätta.
Det var…
…klokt av dig.
Hon har en hemsk personlighet för hon tar efter mig.
Hon kunde ha vägrat att genomgå operationen.
Men…
Ändå…
Vad ska vi göra med vårt stackars barn?
Stackars liten…
Mår du bra?
Självklart.
Oroa dig inte.
Ska du till Frankfurt?
Ja.
KROPP FUNNEN VID RESERVOAR IDENTIFIERAD SOM MARKMÄKLARE, HERR PYEON
Vad är den tredje?
Vad menar du?
Du hade tre hemligheter att berätta innan operationen.
Du har bara berättat två.
Åh, det?
Den tredje är…
-Yeong-suk. -Yeong-suk?
-Tvättbjörnen på taket? -Ja.
Jag såg henne aldrig.
På allvar.
Inte ens en gång.
-Vad är det med henne? -Ett påhitt.
Hur skulle en tvättbjörn leva där? Trodde du det?
Jisses.
Du lurade mig i fyra år.
Jag ropade på henne varje gång jag var där.
Din knäppskalle.
Är det här?
Hae-in.
Vad är det?
Det finns nåt
som jag inte har berättat.
Vad är det?
Berätta.
Är det nåt fel?
Kan de inte operera
mig?
Nej, inte det.
Det är
mycket troligt
att du kommer att tappa minnet efter operationen.
Vad menar du?
Vilket minne?
Antagligen
allt.
Du kommer att glömma
alla, platser du besökt,
och alla dina erfarenheter.
Ändå är det här
din enda chans
att leva.
Så…
…du ber mig
att ta ett beslut?
Jag tappar minnet om jag gör det och dör annars.
Ber du mig välja det mindre dåliga?
Nej.
Så vad då?
Glöm det.
Jag ska låtsas att det här var en fin dröm.
Släpp mig. Släpp mig sa jag.
Gör inget val.
Tänk inte.
Lyssna på mig.
Bara… lev.
Gör det.
Snälla,
lev.
Okej?
EPILOG
Hej, Hae-in.
Jag är Baek Hyun-woo.
Jag är din man.
Du måste vara förvirrad och rädd.
Jag också.
Du minns ingenting
och en främling säger att han är din man.
Du måste vara förvirrad.
Men,
jag har goda nyheter.
Du…
Du var väldigt sjuk,
men du är bättre nu.
Du måste vara nyfiken på vem du brukade vara.
Det måste vara jobbigt
att du inte minns.
Men oroa dig inte.
För jag…
…jag minns allt.
Jag ska berätta allt för dig…
…allt som jag vet.
Jag borde inte gråta.
Det blir första gången
du ser mitt ansikte.
Låt mig varna dig.
Även om jag inte är ditt ideal,
förlåt, men jag kan inte göra slut med dig.
För vi bestämde
att vi inte skulle skiljas även
om vi ändrade oss.
Även om du inte tycker om mig…
Oavsett vad som händer…
Även om…
…du glömmer
löftet vi avlade,
lovar jag
att finnas…
…vid din sida.
Vi välkomnar den första snön,
håller ihop,
och lever tillsammans i vardagen.
Vi fyller
en tom godisburk
som du har.
Vi klarar det.
För det var ödet som förde oss samman.
Jag älskar…
Jag älskar dig, Hae-in.
Jag har gjort det jämt…
…och ska fortsätta göra det.
QUEEN OF TEARS
Jag minns ännu
doften,
månen och vinden den där dan.
Be inte
om att dö.
Din så kallade familj kommer att bli skadad.
Da-hye…
Jag levde som mig själv,
och så ska jag dö.
Det får inte ske.
Det var så han hittade sjukhuset.
Jag hjälper dig.
Gör inte så här mot mig.
Få mig inte att vilja leva.
Hae-in!
Undertexter: Kerstin Teglof