КОРОЛЕВА СЛІЗ
ТРИ РОКИ ТОМУ
Але ж це наш медовий місяць.
Чому ти захотіла піти саме на цвинтар?
Ти справді особлива.
Мені подобається, що цвинтар посеред парку.
Тебе не ховають у горах і не розвіюють над морем.
Спиш спокійно поруч із домом.
Тому смерть здається чимось звичайним.
Можливо.
Це могила його дружини?
Що? Що ти маєш на увазі?
Той літній чоловік он там.
Я нікого не бачу.
Він щойно був там.
Не лякай мене так.
Знаєш,
такі чоловіки у фільмах,
які щодня приносять своїм покійним дружинам квіти.
Він здався одним з них.
Запам'ятай.
Я для тебе такого не робитиму.
Не робитимеш?
Якщо ти помреш раніше за мене,
я житиму тільки один день,
а потім піду слідом.
Як скажеш.
Це правда.
Як я житиму без тебе?
Дурник.
Я серйозно.
Годі тобі.
Ми надаємо щасливим митям великого значення.
Але не знаємо,
що чекає на нас у майбутньому.
Тому даємо обіцянки, яких не зможемо дотримати,
і сміємося так, ніби ці щасливі миті триватимуть вічно.
Однак у кожної осяяної щастям миті є темний бік.
Коли цих чарівних митей не стало,
і через труднощі я вже хотіла було здатися,
у мене з'явилася одна думка.
«Звісно. Я пережила багато нещасть, але ти досі зі мною».
І це допомогло мені вистояти.
Проте
я мусила прийняти жорстоке рішення.
Отже…
ти кажеш мені
прийняти рішення?
Я втрачу пам'ять, якщо погоджуся,
і помру, якщо ні.
Ти просиш мене обрати менше лихо?
-Ні. -Тоді що?
Забудь.
Я вдам…
що це був лише гарний сон.
Пусти мене. Кажу ж, пусти.
Не роби вибору.
Не думай.
Просто послухай мене.
Просто живи.
Зроби це.
Прошу…
живи.
Гаразд?
Хеін.
Прошу, живи.
У ту мить ми й гадки не мали,
що нас чекає по той бік.
СЕРІЯ 14
-Куди ти зібрався? -Побачити Хеін.
-Вона в Німеччині на операції. -Тому і їду.
З нею буде Хюнву, то навіщо тобі їхати?
У мене є власні обов'язки.
Твої обов'язки й те, що ти маєш захищати, знаходиться тут.
Чому ти зациклився на дівчині, яка помирає?
Вона не помирає.
Операція її врятує, і вона забуде все погане.
Почне з нового аркуша.
Гадаєш, вона дасть тобі шанс?
Ти не згодна?
Помсок готується посісти твоє місце.
Помджун зустрічається з лояльними директорами після повернення.
Невдовзі зустріч акціонерів.
Ти хочеш знищити це все лише заради Хеін?
Що з тобою відбувається?
Не треба було кидати мене.
Це все тому, що ти мене покинула.
Мені не було б цікаво, чим ця сім'я така чудова,
що ти покинула власного сина,
і я б не ревнував до Хеін і зрештою…
не закохався б у неї.
Що треба, щоб ти зупинився?
Я не можу зупинитися.
Доки не помру.
Гаразд.
Тоді дозволь допомогти тобі.
Ви летите у Франкфурт?
Так.
ЗНАЙДЕНО ТІЛО ЦЕ ЗЕМЕЛЬНИЙ БРОКЕР ПАН ПЙОН
Як ти мене знайшла?
Ти щодня йдеш надвір, я пішла за тобою.
Ти хоча б докладаєш зусиль.
До чого?
Тобі треба багато молитися, якщо хочеш потрапити в рай.
Таким чином ми зустрінемося
й на тому світі.
Отже, ти впевнена, що потрапиш на небеса.
Хіба це не очевидно?
Я молився не за те, щоб потрапити в рай.
А за що?
Я молився, щоб тобі зробили операцію.
Я сказав Богові, що не проситиму, щоб ти все пам'ятала.
Я просто молився, щоб ти жила.
Це марна молитва.
Ходімо.
Нам теж слід написати?
Ти напишеш щось непотрібне.
Просто ходімо.
Я дав тобі достатньо часу подумати.
Ми більше не можемо це відкладати.
Я забронював зустріч, ходімо після сніданку.
Треба кудись з'їздити.
Куди?
Упізнаєш це місце?
Ми були тут під час медового місяця.
Були.
Ти сказала, що тут гарно й зробила багато фото.
Неподалік був паб.
Ми пили пиво й сварилися.
Так і було. Ти сказала, що я надто гарненький, коли напиваюся,
і сказала не бути чарівним.
Ні.
Я чітко пам'ятаю.
Я сказала тобі бути чарівним тільки зі мною,
але на тебе витріщалися всі дівчата.
Я цього не знав. А чому? Бо серед усіх я бачив тільки тебе.
Та невже?
Ти це й тоді сказав, і я більше не сердилася.
Не одразу.
Ти дві години бурмосилася.
Хай там як…
Ми проходили повз це місце, повертаючись до готелю,
і побачили прекрасний повний місяць.
Твоя правда. Він був великий і дуже гарний.
У мене досі є фото.
Я ще пам'ятаю запах,
місяць і вітер
того дня.
У цьому сенс спогадів.
Жити — означає
берегти ці спогади й черпати з них силу.
Тому ті спогади визначають мене
й моє життя.
І я їх утрачу.
Це місце стане для мене звичайним полем.
А ти…
станеш незнайомцем.
Я більше не буду собою.
Тому я не погоджуся на операцію.
Я жила собою
і помру собою.
Боже, Помджа. Ти збожеволіла?
Що ти робиш?
Куди ти їдеш? Повертаєшся в Йонду-рі?
Зберися. Повертайся додому.
Як це неправильно.
Просто поїду на шопінг.
Поїду в універмаг. Гей, Біксбі.
-Я слухаю. -Йонду-рі.
Ти збожеволіла.
Я справді повернулася.
Це що, твій дім?
Треба було проколоти собі шини.
Боже, ти недоумок!
-Ти мене злякав! -Що ти тут робиш?
Я знаю,
що ти любиш горіхові коржики.
-Справді? -Так.
-Я тобі привезла. -Ясно.
Але що ти тут робиш?
Це будинок Йонсона.
Справді?
Я ввела неправильну адресу.
Помджа.
Що…
-Чому… -Вона приїхала зустрітися зі мною.
Вона мене любить.
Хочете чаю?
У нас є смачний сливовий чай.
-Чи… -Не треба.
Вона приїхала до мене. Просто помилилася адресою.
Побачимося. Ходімо. Уже холодно.
-Гаразд. -Однаково.
Випийте чаю, навіть якщо ви приїхали не до мене.
Пригощайтеся печивом «Мадлен». Я сам спік.
Господи.
Йонсоне.
У вас такий сучасний погляд на життя.
Ви заробляєте лише необхідний мінімум?
Нам потрібно не так багато для життя, як ми думаємо.
-А що ще ви робите? -Я читаю і слухаю музику.
Схоже, я зрозумів.
Я вічно почувався в неволі й хотів утекти,
коли жив у Сеулі.
Я залишуся тут із Дахйе й Гону.
Трохи працюватиму.
-І буду щасливим. -Ти?
-Отакої. -Тобі це було б важко.
Вона неймовірно меркантильна, на відміну від мене.
Агов, я не така.
Ти помиляєшся.
Її сумочки коштують десятки мільйонів.
Одна каблучка коштує, як ціла квартира.
Такі каблучки бувають?
І це ще не все.
Скільки коштував той годинник?
-Двісті мільйонів? -Агов!
Тут мені теж подобається.
Подобається пити домашній сливовий чай,
їсти печиво «Мадлен», читати й слухати музику без турбот.
Зрозуміло.
Так, у чому річ?
Гаразд. Бувай.
Мама й тато приїхали.
Чому вони постійно приїжджають? Дахйе буде ніяково.
Я зателефоную пізніше.
-Гаразд. -Ходімо, тітко Помджа!
-Мені вже час іти. -Гаразд.
Приходьте ще.
Приходьте. Я спечу ще такого печива.
«ҐРЮНВАЛЬД»
Я хотіла повернутися в готель.
Професор чекає.
Хоча б поговори з ним.
Твої батьки теж чекають.
Вони хочуть поговорити з тобою по відео.
-Де Дахйе? -Пішла погуляти з Гону.
Надворі холодно.
Мабуть, їй було ніяково бачити моїх батьків.
Слухай, ти не привітаєшся з нами?
У чому річ?
Хеін відмовляється від операції.
Що?
Вона відмовляється?
Може, ми зачепимо струни її душі?
-Струни душі? -Будемо благати.
«Якщо ти помреш, я помру».
Ви її зовсім не знаєте. Вона скаже: «Робіть як знаєте».
Не вірю.
Вона знатиме, що ми блефуємо. Погрози не допоможуть.
Вона розумна, це в неї від мене.
Може, вдамося до логічного підходу?
Як це?
Бувають часи, коли урожай груш знищують жахливі паразити,
навіть попри дорогі пестициди.
Але їхнє коріння згниє, якщо взагалі не обробити.
-Перед вами важкий вибір. -Саме так.
Хоча нас чекає важка втрата, ми однаково їх оббризкуємо,
бо треба врятувати коріння
на наступний рік.
Отже, ви обираєте врятувати їх, попри втрату. Мені це подобається.
Тоді зробімо так.
Спершу спробуємо логіку.
Якщо не вийде, втрутишся ти й насвариш її.
«Подбай про тіло, яке тобі дали батьки.
Нехай я тебе й не народив, але ж я твій батько».
А потім ти можеш його підтримати й сказати: «Помремо всі разом».
А тоді… Гаразд.
-Хеін. -Так, мамо.
Кажіть про груші.
Груші. Пестициди.
Господи.
У мене нежить. Ви починайте.
Тоді скажу я.
Хеін, тобі слід
добре подумати.
Це піде тобі на користь.
Ти втратиш гарні спогади, але й погані теж.
Як гадаєш, чому я п'ю?
Я захопилася алкоголем, щоб позбутися болючих спогадів.
Але вони все повертаються.
То хіба не було б добре забути їх назавжди?
Ти її не переконуєш.
Хеін.
Мабуть, ти приголомшена.
Не сердься на Хюнву. Це я сказав приховати все від тебе.
Пробач, що ми не сказали тобі.
Ми боялися, що ти відмовишся їхати.
Усе гаразд.
Я б вчинила так само.
Дізнавшись про твою хворобу,
я звертався до всіх лікарень у світі.
І вони сказали одне й те ж. Вони вже говорили з Хюнву.
Він розіслав
сотні електронних листів,
посеред ночі телефонував у американські та європейські лікарні,
щоб знайти лабораторії чи лікарні, які могли б тебе врятувати.
Мені цікаво, чи могла б моя дружина
теж взяти участь у клінічних випробуваннях…
Ось як він знайшов ту лікарню.
Тому, Хеін,
прошу, добре подумай і…
Думати? Ти мусиш зосередитися на тому, щоб вижити.
Не погоджуєшся?
Твої спогади не матимуть значення, якщо ти помреш, еге ж?
Принаймні…
ти запам'ятаєш мене як доньку, яка мала гарні стосунки
з тобою.
Але після операції
я можу стати чужою.
Та Хон Хеін, яка колись так сильно сварилася з тобою,
перш ніж ми виплакалися і помирилися, зникне.
Я більше не впізнаватиму тебе.
Прошу, зрозумійте.
Мені шкода.
Гаразд. Припиняймо розмову.
Відпочинь, і ми ще поговоримо. Гаразд?
-Зачекай… -Чому ти вимкнув?
Вона ще не договорила.
Ти відповідатимеш за те, що вона відмовляється від операції?
Боже, ви що, справді вимкнули?
Я теж хотів з нею поговорити.
Навіщо?
Їй і так є про що подумати.
Ти плачеш, тату?
Він плаче.
Через тебе тепер плачу і я.
Господи.
Усі плачуть.
Зателефонуй їй і переконай її.
Що я скажу?
Ми мусимо щось зробити.
Гону.
Зробімо ще одне коло.
Що ти тут робиш?
Хіба тобі не слід спершу вибачитися?
-Бачу, тобі не шкода. -Через тебе — ні.
Шкода через мою сім'ю.
Твою сім'ю?
Ти дуже помиляєшся.
Дахйе.
Не пробуй змінитися.
Але я хочу.
Ні, роби те, що робила завжди
й дури всіх навколо.
Якщо ні, та твоя так звана сім'я
-постраждає. -Ти про що?
Залишайся, якщо хочеш дізнатися.
Я приїхала попередити тебе, оскільки у нас із тобою
спільне минуле.
Але…
багато часу я тобі не дам.
Дай мені USB, який забрала в Чунхо,
та їдь зі своїм сином.
Даремно ти сюди приїхала.
Треба було залишитися в США.
Я розумію, про що ти,
тому не смій наближатися до Сучхоля чи моєї сім'ї.
Інакше я не сидітиму склавши руки.
Що ти зробиш?
Я віддам USB у поліцію чи прокуратуру.
Підемо на дно разом.
Тобі не варто такого казати, ти мама.
Хто доглядатиме за Гону?
Хіба ця сім'я подбає про чужу дитину?
Агов!
Чому ти на такому холоді?
Гону може застудитися.
Сонхва.
Ти хоч знаєш, хто така Дахйе насправді?
Це не має значення.
Мій син відмовляється забути про неї.
Ми розуміємо, що багато пацієнтів вагається
щодо операції через ризик побічної дії.
Ми поважаємо їхнє рішення,
адже це повністю їхній вибір.
Однак мушу повідомити вам, що сьогоднішні результати аналізів доволі тривожні.
Якщо ви плануєте операцію,
мушу порадити вам не затягувати,
оскільки вона може стати менш ефективною
чи навіть непотрібною, якщо відкладати.
Хеін.
У цьому житті в мене зосталися лише дві
цінні речі, які ти мені дав.
Спогади про любов до інших
та їхню любов до мене.
Я не можу відмовитися від них.
Я не проситиму врятувати мене.
Але прошу,
дозволь мені плекати
ці спогади до останнього подиху.
Хеін.
Хеін, пробач мені.
Мені шкода.
Не роби так зі мною.
Не змушуй мене хотіти жити.
Я не зможу впізнати тебе.
Я стану чужою.
Навіть якщо так,
я буду першим, кого ти побачиш.
Тоді ти знову закохаєшся в мене.
Я припаду тобі до душі, коли нап'юся і буду гарненьким.
Ми знову покохаємо одне одного.
Я буду поруч із тобою,
навіть якщо…
ти не закохаєшся в мене,
ігноруватимеш мене
або…
я тобі не подобатимуся.
Я пообіцяв.
Що залишуся поруч із тобою…
навіть якщо ти в боргу…
або й щось гірше.
Тому…
не хвилюйся,
а просто залишся тут, прошу.
Не моли Бога
про смерть.
Мені страшно…
що це справдиться.
Хеін.
Мені треба до вбиральні.
А ти йди поїж.
Що ти робиш?
А що?
Ти ніколи не п'єш каву на порожній шлунок,
а зараз п'єш еспресо?
Читаєш англійську газету, щоб бути привабливим,
навмисно напружуючи м'язи передпліччя?
Правду кажеш.
Так, я роблю це навмисно.
Зачекай.
Ти так вільно поводишся, бо ми не зареєстрували шлюб?
Ти одружений, годі справляти враження на інших.
Опусти рукава, застебни ґудзики
й негайно з'їж яєчню з кетчупом.
Я не хочу.
-Чому це? -Я буду діставати тебе.
Що?
Ти казала, я змарную життя.
Ти змарнуєш своє життя.
Ти це
чув?
Я зроблю так, щоб тобі було нестерпно
кинути мене самого.
Піду візьму фруктів.
Він усе одно змарнує своє життя.
Прийшли результати ДНК-тесту.
Кров жертви була на сидінні авто й на знарядді вбивства.
А відбитки на зброї?
Ось вони. Це цей хлопець.
Опусти рукава й застебни їх.
Тобі не слід так показувати руки.
-Це мій вибір. -Агов.
Опусти-но їх.
-Ні. -Зроби це.
Я не хочу.
Як лікування пані Хон?
-Її поновлять на посаді? -Звісно.
Вона знову керуватиме?
Ну, щодо цього я не певна.
Ми тут усі страждаємо.
Дивлячись на кафе та комору, помітно,
що справи в компанії кепські.
Мене справді вразило, що прибрали кавомашину.
Ти сьогодні ходила в кафе?
Уже навіть не дають йогурт на десерт.
Компанія більше не дбає про нашу здорову мікрофлору.
Я знаю, що наша доля в руках наших босів, але хіба нам не слід щось зробити?
Я не певна,
чи секретар Кім погоджується з цим.
-Чому я? -Ви зіграли…
ключову роль у становленні поточного керівництва.
Помиляєтеся. Я просто виконав кілька доручень.
І отримали нагороду.
Отримав.
-Але пошкодував про це. -Чому ж?
Директор Пек був напрочуд добрим і великодушним.
Він заплатив за коледж моєї родички, тому я був дуже щасливим.
Це свідчить про ваше нечисте сумління.
Не всі нагороди приємні.
Вам телефонують.
Алло?
Так, це я.
Що? Де?
Пйон Сонука знайшли мертвим.
Його вбили.
Ти серйозно?
Новина вийшла, коли ти полетів у Німеччину.
Я щойно дізнався.
Гаразд.
Пане, я вистежив підозрюваного.
Що?
Він полетів у Франкфурт після цього випадку.
Я ще дещо з'ясував.
-Місце, де він зараз. -Гаразд.
Отримаймо ордер і надішлімо в Міністерство закордонних справ.
Якщо він зникне, будуть проблеми.
Так, пане.
Агов.
Це має бути конфіденційно.
Щоб преса не знала, доки ми його не спіймаємо.
Так, пане. Я знаю.
-Я бачилася з Дахйе. -Прошу?
Могли відрядити мене.
Я не знала, що вона така тупа.
Я вам казала.
-Вона закохалася в Сучхоля. -Я телефонувала Чунхо.
Нащо телефонувати тому покидьку?
Щоб він подбав про неї?
Я пожалкувала її, а вона створює проблеми.
Здихаюся від них по черзі.
Ви нещодавно відрядили тих людей до Німеччини,
щоб вони подбали про когось?
Вони не повернуться.
Надішли їм гроші, коли зателефонують, і знайди житло.
Так, пані.
Чому вони не повернуться?
Невже злочин такий серйозний, що вони не повернуться?
Слухай, Ко Чонджа.
Не будь наївною. Ти знаєш, що станеться.
Я думаю, вона скривдить Хеін.
60 000 000 000 ВОН
Зберися.
Ніхто краще за тебе не звик терпіти несправедливість.
Так.
Просто забудь про це.
ПРАЦЮЄМО ДОПІЗНА
Алло?
Це я, Ґрейс.
Слухаю. У чому річ?
Я просто хочу привітатися.
У всіх усе добре?
-Прошу? -Мабуть, так.
Що ж, я рада.
Залишайтеся в безпеці аж до повернення.
Бувайте.
Хе…
Хеін…
Хеін.
Хеін!
Алло? Сталася дорожньо-транспортна пригода.
Я думаю, винуватець утік.
Хеін…
Хеін!
Я повідомив про це!
О боже. Відійдіть!
Автомобіль може вибухнути! Назад!
Хюнву!
Що відбувається?
Заспокойся. Чуєш?
Ти потрапив у автотрощу? Як?
Навіть якщо так…
Ти сказився?
Як ти міг розбити вікно голою рукою? Поглянь-но на це!
Поглянь на свою руку!
Я думав, ти загинула.
Я…
Яке полегшення.
Усе добре.
Усе гаразд.
ВІДДІЛЕННЯ НЕВІДКЛАДНОЇ ДОПОМОГИ
У тебе все добре?
Боляче.
Не треба було поводитися, як псих.
Я перетворився на психа,
коли побачив автотрощу.
Я думав, ти в тому авто.
Коли ти вийшла?
Мабуть, пані Фортуна таки існує.
Поглянь.
Я знову це купила.
І воно було таке ж дороге.
Але це
врятувало моє життя.
Ти так ридатимеш, якщо я помру?
Звісно.
Тоді так не піде.
Що ти маєш на увазі?
Ти зачепив надто багато струн мого серця.
Людям хочеться обійняти тебе.
Ти звабливий із закоченими рукавами, гарненький, коли вип'єш,
а ще іншим хочеться обійняти тебе, коли ти плачеш.
Жінки вишикуються в чергу.
І я цього не дозволю.
Та я в могилі перевертатимуся.
Що ти хочеш сказати?
Я погоджуся на операцію.
Ти серйозно?
Я нажахана, бо не знаю,
чи втрачу лише пам'ять, чи всю себе.
Але я не хочу втрачати тебе.
Я більше не хочу бачити, як ти плачеш.
Я переконала тебе одружитися зі мною, пообіцявши,
що ніколи не змушу тебе плакати.
Мені пора виконувати цю обіцянку.
Дякую.
Я розумію, що ти відчуваєш.
Певно, це сильна тривога
й жах.
Але ти ніколи
не втратиш себе.
Я цього не допущу.
Я допоможу тобі залишитися
собою.
Гаразд.
Добре.
Я тобі вірю.
Боже, Пінкі. Ти так гарно їси.
Смачно?
-Поговорімо. -Ні, дякую.
Що з тобою?
Дім завжди був моєю територією.
Це могло спричинити ворожнечу між нами.
-Певно, подам на розлучення. -Що?
Тобі набридло жити далеко від сім'ї?
Авжеж.
Я не знаю, коли мій чоловік отримає ступінь доктора.
Я послала сина за кордон, щоб розширив горизонти.
І я думаю, що він надто зайнятий, щоб сумувати за мною.
Тоді їдь і живи з ними.
А хто зароблятиме на життя?
Не покладатися ж на Хюнву вічно.
Тому ти розлучишся?
-Не тому. -А чому тоді?
-Я думаю, у нього роман. -Що?
На дзвінок до нього відповіла якась американка.
До того ж пізно вночі.
О, ви дружина Чехуна. Я багато чула про вас.
Я Дженні. Рада знайомству. Як ви?
У мене все добре. Дякую. А ви?
Що це за паскудна відповідь?
Сама не знаю.
Взяла й бовкнула, коли вона почала говорити.
Боже, а він таки розумний.
Він навмисно обрав американку.
Знав, мабуть, що ти погано знаєш мову й не зможеш накричати на них.
Боже.
Це правда, я не можу на них накричати
чи поїхати туди сама.
НАГОРОДА ПЕРУКАРІВ
Я мушу залишитися тут.
Тому прошу, допоможи мені.
Господи.
Гаразд.
Забирай собі будинок.
Він твій.
Дякую.
Боже, не плач.
От я його вичитаю, коли побачу цього покидька.
Як він міг зустрічатися з американкою?
Боже.
Ласкаво просимо.
Привіт.
Де Дугван?
Він на ринку.
Трохи зайнятий останнім часом, тож я керую магазином.
-Ясно. За сумісництвом? -«Сумісництвом?»
Ні.
Я маю досвід.
Я був гендиректором супермаркетів у Сеулі.
-Зрозуміло. -Це наче в тому серіалі.
Якому?
Це телешоу
з Ча Техьоном і Чо Інсоном.
Вони керують магазином.
Ваша правда.
Саме так!
Гаразд.
РАМЬОН З КРАБОМ 3500 ВОН
Господи, гляньте на це.
Справжнє свято.
Боже.
Нелегко було дістати цих крабів із Ульджіну.
Експрес-доставка дорога.
А він не має коштувати більше,
ніж звичайний рамьон за 3500 вон?
Я не намагаюся заробити.
А що тоді?
Перший розділ моєї книги «Король бізнес-взаємодії з сусідами»
називається: «Проси в сусідів любові, а не грошей».
Ви написали книгу?
Напишу, на власному досвіді.
Це щось неймовірне.
-У ньому ще й абалон. -Боже!
-Господи. -Абалон?
-Агов. -Я чула новини.
Тут знімають той серіал?
Інсон теж тут?
Ні, його немає.
Є рамьон зі сніжним крабом.
І в ньому ще й абалон, усього за 3500 вон.
-Дешевий, як борщ. -Авжеж.
Я хочу подвійну порцію.
-Гаразд. -Можна скуштувати?
Дякую.
Знаєте що? Я запрошу маму й усіх жінок.
Покличемо й наших дітей?
-Так, варто. -Гаразд.
Гляньте сюди, Інсоне.
Ну-бо. Я працюю.
Через вас я соромлюся.
-Смачного. -Отакої, дякую.
Я ж казав вам відпочити.
Знаю, але не можу.
Що відбувається?
Це величезний успіх.
Я теж цього не чекав.
Погляньте.
Я спорожнив ваш ряд з рамьоном.
-Я бачу. -Їм дуже подобається.
Дехто навіть з'їв по три порції.
Чхунсік привів усю сім'ю,
і вони з'їли обід і вечерю.
Чхунсік, той паскуда.
-Що? -Послухай.
Послухай-но мене.
На цьому не заробиш, враховуючи ціну сніжного краба, абалонів
креветок і доставки, розумієш?
У нас збитки.
Ні, це маркетингова стратегія.
Пробачте за всі незручності,
та найбільше я почуваюся винним, бо залишаю його.
Це наче залишити торбу зі сміттям
після відпочинку.
Він мене попереджав.
Ми заробляємо не на рамьоні.
Наша мета — змусити їх витратити гроші на щось дорожче.
Рамьон — це найдорожче, що в нас є.
Розумію.
Я зовсім про це не подумав.
То тебе звільнили?
Я взяв на себе відповідальність і звільнився.
Годі створювати незручності, повертаймося в Сеул.
Ні.
Я продовжу взаємодіяти зі споживачами тут
і придумаю, як фермерам і великим магазинам співіснувати.
Ти гадала, що вкрадеш мій паспорт, І я не приїду в Корею?
Де ти?
Пані Мо сказала мені, що ти ховаєшся в рідному місті Хюнву.
Приїхати туди просто зараз? Приїхати?
Ні, не роби цього, прошу.
Пробач мені.
Хочеш урятувати Сучхоля —
приходь за адресою, яку я надіслав, і принеси все, що вкрала.
Я не повторюватиму.
Неподалік є парк розваг.
Поїдемо туди завтра?
Давай. Я приготую кімбап.
Гону, ми їдемо в парк розваг!
Парк розваг!
Ти не радий?
Що таке?
Де матуся?
Ось вона.
Привіт, матусю.
Гону, мама тут!
Треба поїсти.
-Як смачно. -Як смачно.
-Подобається? -Так.
Гону, глянь-но на мене.
Гарний хлопчик. Молодець.
Гону.
Гарний хлопчик.
Я стомилася.
-Купиш мені кави? -Кави?
Зачекай тут. Я принесу.
Прохолодно, еге ж?
Гаразд. Дай руку.
-Я зараз повернуся. -Гаразд.
Пробач мені.
Вона пішла до вбиральні?
Дахйе…
Дахйе!
Да…
Дахйе!
Дахйе…
Чому ти знову мене покинула?
Це публічне оголошення.
Пан Хон Сучхоль, 31 рік, шукає свою дружину.
Прошу, приходьте до центру загублених дітей.
-Що? Але ж він дорослий. -Як тільки почуєте це.
Повторюю…
Дахйе.
Прошу, не йди.
Я…
Я старатимуся.
Обіцяю.
Прошу, не йди.
Що? Його дружина кинула його тут і втекла?
Неймовірно. Його покинули.
Певно, він невдаха, якщо вона його тут кинула.
Він не невдаха.
Вибачте?
Він не невдаха.
Мій чоловік —
найдивовижніша людина у світі.
Нічого. Ходімо.
Куди ти пішла, коли покинула мене?
Що ти тут робиш?
Мені важко піти через тебе.
Чому ти це робиш?
Купіть удачу. Ходіть ближче.
Ну-бо, купіть удачу. Оберіть власноруч.
Купіть трохи удачі.
«ҐРЮНВАЛЬД»
Це моя остання ніч тут.
Не надавай цьому значення.
Ти завжди будеш собою.
Як би там не було,
це твій шанс.
-На що? -Очистити душу.
Я забуду все після операції.
І що?
Усі твої нарікання.
Рази, коли тобі було боляче.
Те, що ти не міг мені сказати.
Усяке таке.
Можеш бути зі мною відвертим.
Забудь.
Я надто часто вівся на це.
Ну ж бо.
Однаково я все забуду.
І не мрій.
Отже…
тобі є що приховувати.
Не пробуй витягти інформацію.
Що тобі втрачати?
У мене скоро операція, то що тебе зупиняє?
Кажи.
Що?
-Нічого? -Намагаюся обрати.
Мабуть, є багато чого.
Не зовсім.
Я кажу це лише тому,
що ти мені наказала.
Ти, схоже, часто
передумуєш.
Що ти маєш на увазі?
Наведу тобі приклад.
Ти хотіла, щоб я пам'ятав про нашу річницю,
і я приготував сюрприз.
Тоді ти розсердилася на це,
але й сердилася, коли я нічого не готував.
Усе має бути в міру.
Але це твоя звична поведінка.
Ти сама не знаєш, чого хочеш, то звідки мені знати?
-Це… -А ще я б хотів, щоб ти мене вислухала.
І не сердилася, коли я з тобою розмовляю.
Я так і роблю.
Сердишся навіть зараз.
Ні, я уважно слухаю.
Я завжди суплюся, коли слухаю.
А ще…
Та в тебе цілий список.
Я тебе кохаю.
-Що? -Я сказав, що кохаю тебе.
Ти сказала мені розповісти те, чого я не казав раніше.
Сказала.
Продовжуй. Кажи, що маєш на думці.
Продовжуй.
Дякую, що прийняла
це важке рішення.
Більше не хворій
і не потрапляй у халепу.
Завжди залишайся зі мною поруч.
Ми будемо подорожувати.
Будемо гуляти.
Займатися спортом.
Сваритися і миритися.
Будемо робити звичайні речі
й постаріємо разом.
Як це несправедливо.
Я забуду й ці приємні слова.
Це нічого.
Я їх повторю.
Казатиму їх щодня.
Стривай.
Ну…
Я записала все, що могла згадати
про себе,
тебе й наше життя.
Сподіваюся, це проведе мене
в наступне життя.
Але я забуду навіть те, що він у мене є.
Тому тримай у себе
й даси мені.
До речі,
коли ти це написала?
-Не читай зараз. -Гаразд.
Прочитаєш,
коли чекатимеш, як я отямлюся
після операції.
Гаразд.
Нічого не змінюй. Не намагайся зробити себе кращим.
Гаразд.
Іди сюди.
Зачекай.
Операція о 10 ранку за німецьким часом?
За десять хвилин. Господи.
У неї все буде добре. Не хвилюйся.
Гаразд. Годі трусити ногою.
Добре.
Кохана.
Пенсун…
-Живий. -Що?
Справді? Равлик без панцира?
Хіба він не вмирав?
Це диво.
Так і є.
Боже, Сонхва. Це гарний знак.
Ти так гадаєш?
Так.
Звісно.
Операція Хеін мине успішно.
«ҐРЮНВАЛЬД»
Зачекайте.
Ти ж нікуди не дінешся, так?
Звісно, ні.
Ти маєш бути поруч зі мною, коли я розплющу очі.
Це наче карбування.
Я буду, мов те каченя, яке щойно вилупилося.
Я повірю першому, кого побачу.
Не хвилюйся.
Я залишатимуся поруч із тобою, відколи ти розплющиш очі
й доки не набридну.
А якщо я нічого не пам'ятатиму чи не впізнаю тебе?
Якщо погано поводитимуся з тобою?
Для мене це не вперше.
Це не матиме жодного значення.
Прооперуйся
і повертайся.
Обов'язково повертайся.
Я повернуся.
Прошу, подбай про мене,
коли я повернуся.
Я повернуся.
ХОН ХЕІН, НА ОПЕРАЦІЇ
ВІДХОДИТЬ
Пан Пек Хюнву?
Ви хто?
Я детектив Кан Мінвук із поліції Німеччини.
У чому річ?
Вас заарештовано за вбивство пана Пйон Сонука.
Що ви таке кажете? За вбивство?
Ви маєте право мовчати й найняти адвоката.
Ви можете подати скаргу, якщо вважаєте цей арешт неправомірним.
Зачекайте.
Це непорозуміння.
Дайте мені час.
Ми поговоримо у відділку.
Ходімо.
Зачекайте!
У моєї дружини операція.
Отямившись, вона має бачити мене.
Дайте мені хоча б 30 хвилин.
Я пообіцяв бути поруч з нею!
Я мушу бути там!
Не хвилюйся.
Я опікуватимуся нею.
То це ти замислив?
Що замислив?
Я просто захищаю
свою жінку від злочинця.
Хе…
Хеін.
Хеін!
Хеін.
Хеін!
Хе…
Хеін.
Пека, колишнього директора юридичного відділу «Квінз»,
-арештували у Франкфурті. -Ма.
Як ключового підозрюваного у вбивстві, що сталося
нещодавно в Сампані, Йонджін-гун, провінції Кьонгі.
Поліція, об'єднавши зусилля з Інтерполом, арештувала його
і планує видати орден на арешт
за вбивство, щойно його привезуть у Корею.
Зачекайте. Якщо Хюнву арештували, то хто зараз із Хеін?
Що?
Де той номер, який він нам дав?
Зачекай.
Помджуне, тримай.
НІМЕЦЬКА ЛІКАРНЯ
Ось він.
У лікарні сказали, що ви телефонували.
Не хвилюйтеся, я поруч із нею.
Операція минула добре,
вона скоро прийде до тями.
Ми скоро будемо там.
Авжеж.
-Я так не думаю. -Що?
Що ти верзеш?
Мабуть, ви не знаєте.
Я хотів зачекати з поваги,
доки не закінчаться похорони голови Хона.
Але не міг заплющити очі
на вашу розтрату та зловживання.
Прокуратура скоро почне розслідування,
тому ви не зможете вилетіти.
Ти паскуда!
Я подбаю про Хеін і повернуся в Корею.
Тому…
залиште її на мене.
Знаєш, це радше
прохання.
Скасування розлучення.
Це гарна дата. 31 жовтня.
Оскільки всесвіт
на нашому боці…
Чи ти…
вийдеш за мене?
Ти будеш зі мною поруч?
Так.
Я завжди буду
з тобою.
Люба Хеін з майбутнього.
Не питатиму, як ти, бо знаю,
що все буде гаразд.
Ти будеш така ж гарна, здорова
й найуспішніша.
З Хюнву
поруч, звісно.
Ти врешті отямилася?
Не треба. Ти стомишся. Я говоритиму.
Ти, мабуть, збентежена й не знаєш, хто ти.
Це нормально.
Ти щойно отямилася після складної операції.
З твого мозку видалили пухлину.
Тому ти не пам'ятаєш.
Ти попросила мене про послугу перед операцією.
Попросила бути тут, коли ти отямишся.
Тому я весь час залишався тут.
Пек Хюнву?
У чому річ?
Ти пам'ятаєш це ім'я?
Це єдине ім'я, яке я пам'ятаю.
Я не він.
Ти Хон Хеін.
Я Юн Инсун.
Ми почали зустрічатися в коледжі.
Ми розійшлися, але досі кохаємо одне одного.
Пек Хюнву —
твій колишній чоловік.
Я була
заміжня?
Я не хочу тривожити тебе, адже ти щойно отямилася,
але він повністю обдурив тебе.
Тому ти розлучилася з ним.
Я розлучилася?
Донедавна він переслідував тебе,
але зараз його арештував Інтерпол за підозрою у вбивстві.
Бачу, ти стривожилася. Мені шкода.
Мабуть, ти пам'ятаєш його ім'я
через те, що сильно страждала.
Мабуть, тому.
Ні про що не думай, просто відпочинь.
Я покличу лікаря.
Я не думала, що колись іще побачу зиму,
не кажучи вже про перший сніг.
Але зараз це можливо.
Звісно.
І воно буде щасливим, якщо колір не зійде до тих пір.
Що буде щасливим?
Моє перше кохання.
Мабуть, вона вже отямилася.
Іде сніг.
Це перший сніг?
Що зі мною?
Що?
Так боляче.
ЕПІЛОГ
Ти розповідав мені про той час, коли вчився на юридичному.
Так?
Ти завжди вихвалявся хорошою пам'яттю.
І що?
Як тобі вдавалося добре запам'ятовувати?
Я не знаю.
Я легко запам'ятовував
усе, на що дивився.
Я серйозно.
Ти з'їдав сторінки, коли вивчав їх напам'ять?
Я ж не цап.
Ну…
Я не все міг запам'ятати.
Тому постійно бурмотів
важливі частини.
Тоді я міг згадати
свій голос під час іспиту.
Підсвідомість згадувала все.
Чому ти питаєш?
Просто так.
Спи вже.
Перевірка життєвих показників. Усе в нормі.
Й обережно з інструментами. Ця пацієнтка дуже чутлива.
Анестезія подіє дуже швидко.
Повільно рахуйте від одного до десяти.
Пек Хюнву.
Не забудь це ім'я.
Пек Хюнву.
КОРОЛЕВА СЛІЗ
Я дуже хвилювався.
Я оберігатиму тебе.
Я, певно, жила самотнім життям.
Вони поїхали за Хеін у Німеччину і тримали в курсі.
Перевірте камери з автобуса десь у час вбивства.
-Саме так! -Я вийду, хай там що.
Відпустіть Дахйе!
Доказ, що Инсун і його люди провели інвестиційну аферу на два трильйони.
У мене серце завмирає.
Він — людина,
-яку я хочу пам'ятати вічно. -Хеін!
Ми ще зустрінемося.
Бо я не здамся. Я буду поруч з тобою.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька