KRÁLOVNA SLZ
POSLEDNÍ DÍL
He-in?
Prosím vystupte, pane.
Vystupte si.
Muž, 35 let, oběť autonehody.
Je v bezvědomí.
- Na stranu. - Jedeme.
Nechceš se stát mou ženou?
Jestli se vezmeme,
možná tě překvapí, kdo jsem.
Asi to nevíš,
ale moje rodina je dost jiná než tvoje.
Zas tak jiná nebude.
To by ses divil.
Je hodně jiná, jen to nevíš.
Možná ti poleze na nervy a budeš mít problém s ní vyjít.
I když všechno vydržíš a bude ti smutno,
nebudu při tobě moct stát.
Znamená to,
že mě odmítáš?
Ne.
To bych řekla hned.
To je hlavní.
Není to jen tak.
Ale mně to nevadí.
Jestli ti to vážně nevadí,
chci si tě vzít.
Chci s tebou žít.
Vitální funkce?
Tlak 101 na 66.
Kyslík 92 %.
Řekněme, že se vezmeme.
I když nebudeš stát při mně,
můžu já stát při tobě, ne?
A stejně budeme kopat za jeden tým.
To je základ manželství.
Stát při sobě a být na jedné lodi.
A… když se loď převrátí, půjdeme ke dnu společně.
Dokud žiješ ty, žiju i já.
Tak to je.
Vážně?
Možná to nevíš,
ale život není peříčko.
Stal jsem se obětí realitního podvodu.
Vždyť jsi právník.
No, viď?
Víš,
profesionální podvodníci
jsou chytřejší než právníci.
Totálně mě napálili.
Ale v budoucnosti
se mnohokrát stane,
že budu ještě víc perplex,
ukřivděný
nebo naštvaný.
Ale byl bych moc rád,
kdybys na té lodi plula se mnou.
I když bude třeba vylít vodu
nebo pádlovat celou noc, budu mít
na koho se spolehnout.
Neměl by si člověk vzít
někoho takového?
Proto
jsem…
tě dnes požádal o ruku.
Kde je?
Tady?
Kde leží?
Promiňte. Můj syn…
Leží tady…
Bek Hjun-wu.
Pane doktore.
Hledáme Bek Hjun-wua.
Ano, měl…
- Co měl? - Autonehodu.
- Ano, autonehodu. - Pan Bek?
Je naživu?
Ano.
Má vážně poraněná játra a žebra.
Bojíme se vnitřního krvácení, musíme ho sledovat.
Díkybohu.
Žije.
Je to v pořádku.
Miláčku.
Pane doktore.
Kde je teď?
Tamhle.
- Hjun-wu. - Je tamhle.
BEK HJUN-WU
Už ses probrala?
Co se děje?
Tos byl ty?
To ty jsi mě sem
dovezl proti mé vůli?
Říkal jsem ti, že pro tvou ochranu udělám cokoli.
Tak proto jsi mě vzal sem?
Ano, nechci vidět, jak tě Hjun-wu zase oklame a ublíží ti.
Proto jsem
musel použít sílu.
Kde to jsme?
Nejdřív odpověz.
Proč ses s ním chtěla sejít?
Nemůžeš mi to říct.
Jak dlouho tě musím chápat,
být trpělivý
a odpouštět ti?
Nechci tě nenávidět.
Četla jsem ten zápisník.
Někdo mi ho poslal z Německa. Musela jsem to napsat před operací.
Písmo se zdálo moje. Ale podrobnosti byly jiné,
než jsi mi řekl,
chtěla jsem to ověřit.
Proto jsem s ním chtěla mluvit.
Vážně?
Ale upřímně,
to písmo mohl kdokoli napodobit.
Neexistuje důkaz, že byl můj.
Může to být celé podvrh.
Takže?
Měl jsi pravdu.
Byla to hloupost. Měla jsem se tě zeptat.
Promiň, že jsem tě podezírala a rozzlobila tě. Už se to nestane.
Takže
teď…
Pojeďme domů.
Jestli jsem měl pravdu
a ty ses chovala hloupě, poslouchej.
Odjedeme spolu
a vezmeme se.
Za úsvitu přiletí vrtulník.
Všechno jsem naplánoval.
Stačí, když mě
budeš následovat.
A co obchodní dům? Teď jsem se vrátila.
Než budeš zpátky, postará se o něj
schopný manažer.
Nevadí?
Odpověz.
Dobře, tak jo.
Kvůli sněhu a že ta SPZ nebyla registrovaná,
už ho asi nevystopujeme.
Ani policie nic nezmůže.
- Našli jste ji? - Co tu děláš?
- Nebyls na pohotovosti? - Odpověz!
Ty jsi zešílel.
Vrať se do nemocnice.
Ano?
Proč jsi sem přišla pozdě v noci?
No…
Zrovna mi volal Hjun-wu.
He-in zmizela.
- Zmizela? - Vypařila se jak pára nad hrncem.
Říkal, ať vám to neříkám, a nenápadně to vyšetřím.
Ale měla byste to vědět.
Řekněte paní Mohové,
že se He-in pohřešuje.
Ona ji najde rychleji.
Myslím, že v tom měl prsty pan Jun.
Vaše zvolení je na spadnutí.
Bojím se, že z toho budou problémy.
Dobře. Můžeš jít.
Ano, madam.
Mám důkaz.
Ještě jednou He-in zkřivíš vlas,
a pošlu tě za mříže stejně jako Hjun-wua.
Haló.
Chtěla bych přesunout peníze
uložené v trezoru.
Pan Jun je převedl na dolary a všechno vybral.
Právě odjíždí.
Pjeonův vrah si to konečně rozmyslel.
Eun-sunga výslovně nejmenoval,
ale komplice zmínil.
Eun-sung to asi slyšel.
Zřejmě plánuje vycestovat ze země, viď?
Hej.
Spíš?
Hjun-wu.
Hjun-wu!
Hej.
Nespím.
Měls něco říct nebo aspoň zachrápat!
Utekl jsi z nemocnice. Jsem vyděšený.
Nezemřu, neboj.
Já se z toho zblázním.
Jsem rozvodový právník.
Já vím.
Rozvod není nic moc, ale všichni klienti tvrdí,
že se rozvádějí, aby měli šťastnější budoucnost.
Zkrátka jsem moc pyšný na to, že pomáhám lidem,
co chtějí žít lepší život.
- No a? - Ale ty jsi jiný.
Tobě na sobě nezáleží.
Kopeš si vlastní hrob.
- Jang-gi… - Buď sám sebou.
Nech si ten láskyplný tón.
Děkuju, že jsi vždycky stál při mně.
Chováš se fakt divně.
Jsi dobrý kamarád.
A žádný komplimenty!
To vážně umíráš, nebo co?
Kde to jsme?
To je naše honitba.
- Máme tu vilu. - Mám zavolat policii?
Až to uvnitř zkontroluju, zavolám ti.
Pak jim zavolej.
Hej.
Ty tam jdeš sám? Hej!
VSTUP ZAKÁZÁN
Tamhle je boční vchod do kuchyně.
Při předsedových návštěvách
jsme tudy vozili zásoby.
Děkuju.
Mimochodem, děje se něco?
Panuje tu teď čilý provoz, auta sem pořád něco přivážejí.
Aha.
S tím si nedělejte starosti.
Až se situace uklidní, vysvětlím vám to.
Proč jsi tady?
Kde jsou peníze? Máš je tady?
Myslel jsem,
že ses přijela rozloučit.
Odjíždím.
Jestli chceš, jeď si, ale nech mi tu peníze a ten soubor.
Jaký soubor?
Už vím.
Důkaz, že jsi zabila předsedu?
Vážně ses bála, že tě udám?
Znáš mě.
Udržet tajemství mi vždycky šlo.
Děkuju.
Něco jsem zapomněla.
Jdi napřed.
Dobře.
Co tu děláš?
- Chtěl jsem tě vidět. - Co když tě uvidí?
Brzy přijdu. Buď trpělivý.
Zpátky si vem taxíka.
Mami.
Ať tě nechytí.
Su-wane!
Ne!
Su-wane!
- Co se děje? - Nehoda!
To ne!
Kde jsou děti?
Počkejte.
Pospěšte si, prosím. Zachraňte je!
Nechoďte tam.
- Co se děje? - Co se stalo?
- Honem! - Co je?
Proč jsi neodešel?
Je mrtvý?
Tu loď jsi rozbila ty.
Viděl jsem to.
Ale mami.
Můžeme být spolu, jen když zemřou.
Proto jsem to nikomu neřekl.
Myslel jsem, že mi to
zajistí, že za mnou brzy přijdeš.
Tak jsem čekal.
Zřejmě nemáš tušení,
jaké to je, čekat na někoho, kdo nikdy nepřijde.
Máš pravdu, to nevím.
Kdyby tam tehdy umřela i He-in,
nezhatil bys mi takhle můj plán.
Jen toho je mi líto.
Tak kde je ten soubor?
U mě v šuplíku.
- Heslo jsou tvoje narozeniny. - A peníze?
Proč?
Říkalas, že ty peníze jsou na mou ochranu.
Že to je tvůj způsob, jak mě miluješ!
Počkej.
He-in.
He-in!
He-in. Kde je?
Co je ti?
Co máš s obličejem? Jsi raněný?
V pořádku.
Nevypadáš v pořádku.
Opři se o mě, ano?
To nic.
Běž rovně, dojdeš k hlavní bráně.
Čeká tam můj kamarád.
Jdi napřed. Hned přijdu.
Co si o mně myslíš?
Byla jsem tak sobecká, že bych svého zachránce nechala napospas?
Tak jsem to…
A všechno vím.
Vím, cos pro mě znamenal.
Mrzí mě, že jsem tě podezírala.
Ještě se ti omluvím později.
Chytni se mě.
Dnes večer jsme na jedné lodi.
Půjdeme společně.
Tady!
Proč jsi s ním?
Pojď ke mně.
Když půjdeš,
přivřu nad vším oči.
Domluvili jsme se, že odjedeme spolu!
Promiň,
ale to se nestane.
I když jsem si nic nepamatovala, nelíbil ses mi.
A už vím proč.
Proč jsem se ti nelíbil?
Pověz, proč?
Mám kvůli tobě zničený život, a to jsem se mohl přetrhnout. Proč?
Eun-sungu! To stačí.
- Je po všem! - Drž hubu! To teda není!
V pořádku.
Ještě není pozdě, He-in.
Pojďme, ano?
Na to zapomeň!
Nejdu. Jen přes mou mrtvolu.
Vážně?
Přes tvou mrtvolu?
Jo?
- Eun-sungu! - Ihned odhoďte zbraň!
Nebo budeme střílet!
Je mi to líto, He-in.
Nemůžu tě tu nechat.
Vezmu…
si tě s sebou, i když tě budu muset zabít.
Ne…
Hjun-wu.
Otevři oči. Prosím.
Ne!
Prosím, prober se! Prosím tě!
Pomozte nám!
Hjun-wu!
Bek Hjun-wu!
Odvezeme ho do traumacentra.
Vyřiďte jim, že ho střelili
- a potřebuje okamžitou operaci. - Ano, pane.
Pořád krvácí.
Informujte nemocnici!
Tlak 80 na 50 a klesá!
Pane, zatlačím vám na tu ránu.
Hjun-wu.
Otevři oči.
Ano?
Vezeme tě do nemocnice. Budeš v pořádku.
Vydrž.
Jsem…
v pořádku.
Neplakej.
NEVSTUPOVAT
Nikam nechoď.
Nikam nejdu.
Budu čekat.
O mě se neboj.
Uvidíme se po operaci.
Nepůjdeš nikam, že ne?
Co když si nevzpomenu na nic a nepoznám tě?
Co když na tebe budu ošklivá?
Nebude to poprvé.
To nevadí.
Hlavně jdi na tu operaci
a vrať se.
Určitě se mi vrať.
Vrátím se.
Prosím tě, potom se o mě postarej.
To jsem přesně udělala.
Zapomněla jsem, jaký byl.
Byl pro mě jako cizí.
Byla jsem na něj…
tak zlá.
Stalo se něco?
Slyšela jsem hluk.
- Znáte pana Jun Eun-sunga? - Ano, proč?
Právě zemřel.
Kdy se vrátíš?
Mami!
Brzy se vrať!
Budu na tebe čekat!
Mami!
Budu čekat!
Mami.
Nechoď.
Ty ještě nespíš?
Nemůžu.
Ještě chvíli počkám a vezmu si prášek na spaní.
Co děláš?
To byly šťastné časy.
To ano.
Ale došlo mi to
až teď.
Pojď do postele.
Už mě to přešlo.
Tolik jsme tu pláž milovali. Jezdili jsme tam rok co rok.
Ale po té nehodě
jsme se tam už nevrátili.
To je fakt.
Počkej.
Co je?
Taky mu jde plavání.
Ano. Podívejte, tady.
Jel i na dětský mariňácký tábor.
Zachránil tam jednu holčičku před utonutím.
Co se děje?
Myslím,
že tu pláž poznávám.
Ano, tady to bylo.
Počkej.
Jak to, že jsem ji nepoznala?
Jak to myslíš?
- Já… - Seon-hwa!
Beom-džune!
Špatné zprávy.
Ahoj, beruško.
Proboha.
Víš…
My jsme…
Hjun-wuovi
rodiče.
Aha.
Omlouvám se.
Je mi to líto.
Co se stalo?
Policie říkala,
že ho postřelili.
Ano.
Kvůli mně.
Nechal se postřelit
místo mě.
To nic. Neplač.
Hjun-wu
bude v pořádku.
Tak neplač.
Omlouvám se…
Měla jsem dva syny,
ale jeden zemřel jako dítě.
Myslela jsem, že zemřel, když se pokoušel zachránit He-in.
Ale nemohla za to.
Jenže já ji za to nenáviděla.
Byla jsem ubohá
a hloupá.
Pamatujete, co jste mi posledně řekla?
Že Hjun-wu jednou na táboře u moře zachránil dívku.
Ano.
Loď měla poruchu
a on zachránil jednu dívku…
Místo i datum mi byly povědomé.
Přišlo mi to zvláštní.
Sešívám.
Tlak klesá.
- Zástava srdce! - Defibrilátor.
- Dejte mu adrenalin. - Ano.
Myslím, že to byla stejná pláž.
Nechoďte tam.
- Co se děje? - Honem!
- Co se stalo? - Co je?
He-in!
Tamhle je!
Obraťte loď!
Otočte to!
Byl to Hjun-wu…
kdo He-in zachránil.
Su-wane…
Ne, Su-wane…
Su-wane, prosím!
Synáčku můj!
Neuvěřitelné.
Mají propletené osudy.
Ano.
Byla jsem moc zkrušená zármutkem,
abych si všimla, že i He-in trpí.
Ani mě nenapadlo, že ji někdo zachránil.
Neměla jsem tušení, že ten zachránce
byl celou tu dobu s námi.
Nenáviděla jsem ho, ubližovala mu a dělala mu ze života peklo.
Tak to bylo.
To všechno je minulost.
Co bylo, bylo.
Teď…
se hlavně modleme,
aby to Hjun-wu
přežil.
A…
jestli se tak stane…
musíme být prostě vděční.
Ano.
To budu.
JUN EUN-SUNG
Madam, je to strašná tragédie.
Kolik akcií patřilo Eun-sungovi?
Vlastnil 15,9 %.
Ihned je na mě převeďte.
Prosím?
Mám to potvrzené.
Můj syn zemřel, takže jeho akcie připadnou mně.
Ano, madam.
A…
kolik dalších akcií si mohu koupit za ten tajný fond?
Sedm procent.
Ale bude s námi Pione Investment spolupracovat?
O co jim jde?
Chtějí zničit skupinu Queens, všechno prodat
a odejít se ziskem.
Řekněte jim, že za rok vše prodáme
a necháme je jít.
To neodmítnou.
Ano, madam.
Všechny problémy působil Eun-sung.
Se mnou nemají co do činění,
nebudou mi bránit stát se předsedkyní.
To je pravda.
Moje uvedení do úřadu
bude velkolepé.
Ránu jsme úspěšně sešili.
Hodně krvácel
a už předtím měl zlomené žebro.
Operace byla náročná a urgentní.
Ale přežil.
Nenabyl však zatím vědomí.
Budeme ho sledovat.
- Děkujeme. - Díky.
Díkybohu.
- Měli byste jít. - Ne, zůstaneme.
- Hjun-wu. - Ne.
Děkuju.
Kde je ten soubor?
U mě v šuplíku.
Heslo jsou tvé narozeniny.
VŠEOBECNÁ NEMOCNICE SEUM JUNGANG
No tak.
Proč se neprobíráš?
Copak nevidíš, že na to čekám?
Dělal jsem si starosti.
Chyběla jsi mi.
Není mi to příjemné.
Je mi to nepříjemné.
Podejte rezignaci a najděte si jiné místo.
Vážně vás
nechci dál vídat.
Co se tak tváříte?
Nechal jste mě na holičkách.
Myslíte, že když jsem ztratila paměť,
podaří se vám mě svést?
Je to tak?
Ještě jsem se ti neomluvila.
Paměť se mi ještě úplně nevrátila,
ale asi vím, proč mi bylo
tak těžko u srdce, když jsem tě uviděla.
Chápu, proč jsem hledala záminky,
abych tě mohla vidět.
Na minulosti nezáleží.
Důležité je, že jsme zase spolu.
Tak se prosím vzbuď.
Vyslechni mě
a řekni mi, že je všechno v pořádku.
Momentálně jsem bez sebe strachy
a moc mi chybíš.
Už 24 hodin jsem nic nepila, možná víc.
Vážně. A nejedla jsem.
Ani nespala.
Koukni na mě.
Budu v tom pokračovat, dokud se neprobereš.
Obětoval ses, abys mě zachránil,
a zatím jsi nenabyl vědomí.
Tak jak bych mohla jíst nebo spát?
Nezapomněl jsi, že ne?
Pořád se musím léčit a hlídat se.
Když se budu přetěžovat,
mohla bych zkolabovat.
Trochu se mi točí hlava
ze všeho toho pláče.
Ani tak se neprobereš?
Hjun-wu, jsi vzhůru?
Hjun-wu.
Výborně.
Skvělé. Moc ti děkuju.
He-in.
Ne.
Nemluv.
Počkej. Zavolám doktora.
Jsi v pořádku?
Prosím tě.
Děláš mi to ještě těžší.
Proč máš pořád strach o mě,
když jsi sám skoro zemřel?
Já jsem v pořádku.
Hele.
Moc mě mrzí,
že jsem tě nepoznala.
Na nic jsem si nevzpomněla
a říkala ti samé ošklivé věci.
Já taky.
Taky jsem zapomněl.
Zapomněl jsem, jak moc tě miluju.
Zapomněl jsem na slib,
že ti budu nablízku
v dobrém i zlém.
Na všechno.
Způsobil jsem ti bolest.
Omlouvám se.
A miluju tě.
Děkuju.
Neplakej.
Hjun-wu.
Bože. Hjun-wu.
- Synáčku. - Hjun-wu se probral!
Synáčku můj.
Je vzhůru?
- Hjun-wu? - Jsi v pořádku?
Je.
A může i mluvit.
- On mluvil? - Ano.
Co říkal?
„Miluju tě.“
Hjun-wu.
Taky tě miluju.
Miluju tě, Hjun-wu.
Ne.
To říkal He-in.
I tak tě miluju, Hjun-wu.
- Tati. - Ještě není zdravý.
Pořád ho to bolí.
Neměl bys ho objímat.
Miluju tě.
- Pane doktore. - Dobrá práce.
Hjun-wu.
To je skvělé.
Bože.
Střelba v Koreji?
Je tohle firma,
nebo scéna z dramatu?
Jsem v šoku.
Řekl bych spíš z historického dramatu.
- Jak to? - Mám vystudovanou historii
a tohle mi přijde jako bitva o trůn.
Zabíjení a krveprolití.
Ale ne.
Je to melodrama.
Jako Temný rytíř.
- To není melodrama. - Ale je.
Aby Batman ochránil svou ženu
a milované město,
podstupuje řadu nástrah.
Nebo jako Titanic.
Jack se obětuje
pro milovanou ženu…
To je fuk.
Mě to stejně nezajímá.
Jak myslíte, že to dopadne?
Usedne rodina Queens zpátky na trůn?
Co je? Máte strach?
Snad jste zůstal v kontaktu se Su-čeolem.
Je na to teď pozdě?
Samozřejmě.
Každopádně už vím,
že abstrakta jako láska, přátelství,
důvěra a věrnost
možná nejsou viditelné,
ale stoprocentně existují.
Navíc mají největší moc.
Posledně to bylo moc hektické.
Já jsem Hjun-wuův přítel.
Kim Jang-gi.
- Já vím. - Vážně?
Ve svém zápisníku
se krátce zmínil o lidech kolem sebe.
Aha.
Co napsal?
Že jste byl jeho rozvodový právník.
Jo tak.
Nebudu se ospravedlňovat.
Ano, to je pravda.
Ale spíš jsem mu nadával, než radil jako právník.
Snažil jsem se ho
od rozvodu odradit.
Aha.
Mimochodem,
- proč jsme se rozváděli? - Prosím?
Vy to asi víte nejlíp.
No…
Měla jste moc práce, ale chtěli jste zůstat přáteli…
I když jsme spolu žili?
Zvláštní, že?
Ale myslím, že na důvodu už nezáleží.
Prosím?
Nemá smysl pátrat v minulosti.
Podle mě byste si měla dělat starost
o člověka, který byl tak zaslepený láskou,
že se pro vás obětoval.
Jste dobrý přítel.
Jsem polichocen.
Ani jsem nevěděl, že jsem takový kamarád.
Ale pravda je, že v nouzi poznáš přítele.
Asi to cítil stejně.
Zdá se, že si konečně uvědomil,
jak moc vás miluje.
A žádný komplimenty!
To vážně umíráš, nebo co?
Ty to nechápeš, viď?
Jedu tam,
protože chci být šťastný.
Jestli se jí něco stane
nebo jí ublíží,
nebudu s tím moct žít.
Člověk nikdy neví, co bude.
Dřív jsi jí nemohl přijít na jméno.
A teď jsi do ní blázen.
Máš pravdu.
Kdo by to byl řekl?
Ahoj, He-in.
Jestli nechceš litovat,
neopovažuj se Hjun-wua opustit.
Málem jsem ten papír protrhla.
Měla jsem naspěch.
Měla jsem se soustředit na operaci, když mi šlo o život.
Měla jsem čas zaobírat se jím?
Ale stejně…
Chápu, že jsem měla starost.
Rozumím tomu.
Nenechám tě jít. Jsem stále tady.
Kdy si to přečetl?
Lišák…
Hjun-wu.
Probuď se.
To je nedorozumění.
Tohle jsem já nepsala.
To naškrábalo ve spěchu
moje někdejší já.
Tak proč mi na to odpovídáš?
Co? To byl úsměv?
Já to viděla. Koukej vstávat.
Co se děje?
Hjun-wu.
Jsi pěkně prohnaný.
Kde ses to naučil?
Nerozesmívej mě, bolí to.
Tak se nesměj a odpověz.
Pojedeme domů?
Asi bysme měli.
Miláčku.
Co je?
Pojďme se najíst.
- Teď jsem měla sendvič. - To je svačina.
- Ne pořádné jídlo. - Správně.
Ale mám tam tašku.
- Ta modrá na vedlejší posteli. - Hej.
Taška je to poslední, o co by ses teď měla starat.
Ve vzduchu je cítit láska.
Jdeme.
Co takhle zajít si na rybí polévku
- u Namhansanseongu? - Tak jo!
- A makgeolli? - Skvělé!
Není to dálka?
Ježiši.
Pořád je to u hlavního města.
Dělej!
Kvůli těm hrdličkám jsme vždycky
jedli někde na periferii.
Pane jo.
Tak dobře.
Pošli nám adresu té nemocnice.
Moc toho nenaděláme, ale můžeme jim poslat jídlo.
- Nemocniční strava nic moc. - To ne.
A paní Hongová taky ještě není fit.
Co když se při péči o něj sesype?
Stejně jí závidím.
Stará se o chlapa, co pro ni schytal kulku.
Navíc o takového fešáka.
No jo. Vždyť si ho ani nepamatuje.
Je někdo, koho nedávno potkala. Vážně jí závidíte?
To je na tom nejlepší.
- Co? - Ať jsi vzdaná tři roky,
nebo třicet, kdy jsi byla
v manželství nejšťastnější?
Přece při prvních schůzkách.
A kdy byl manžel nejhezčí?
Když jsi ho skoro neznala!
Nejlepší to je, když se ještě neznáte!
Myslíš, že když jsem ztratila paměť, můžeš si ze mě tropit blázny?
Jak to?
Zopakuju ti,
cos mi řekl.
Nejenže…
jsi krasavec a máš hezký hlas,
ale ještě jsi byl na právech premiant.
Navíc jsi byl jako dítě šampion v boxu.
Dal ses k mariňákům…
Přesněji ke zvláštní gardě.
Přesně. Takže tvrdíš,
že jsi prostě dokonalý.
Podívej se na mě.
Ano, dívám se.
Chápu, že na mě chceš udělat dojem,
ale tohle je přehnané. Jsi až moc dokonalý.
No… opravdu?
Jistě. Máš všechny povahové rysy, které zbožňuju.
Opravdu? Zbožňuješ je všechny?
Chápu, že se ti líbím a chceš si znovu získat mé srdce.
Ale neměl bys takhle blufovat.
Nepřeháněj a řekni mi pravdu.
Ale to je pravda.
Nelži. Že jsi nebyl šampion, viď?
Co to má být?
Líbí se mi dokonce, jak se směješ.
Ty toho o mně víš spoustu.
Není fér, že já si nic nepamatuju.
Otče, to jsem já.
Už jsi mi odpustil?
Omlouvám se.
Otče, my tři jsme se konečně shledali.
Už se nemusíš bát.
Když jsme teď zase spolu, vezmeme si, co nám patří.
Pomstíme tě.
Tady vidíte, že koupila
dalších sedm procent od neinstitucionálních investorů.
Takže jí teď patří 45,1 % akcií?
Naše zmrazené akcie dají dohromady 39,3 %.
Pione Investment bude dál s ní?
Podle toho, co jsem viděl v New Yorku, asi ano.
Chtějí společnost prodat
a jakmile to půjde, nenápadně se stáhnout.
- A Seul-hi jim to umožní. - Takže legálně nemáme šanci.
Největším akcionářem je ona.
Pomocí tajného fondu koupila 13,3 % akcií.
Ale tajný fond je nelegální
a měl by být navrácen vládě.
Podám na ni žalobu o neplatnosti.
Hele!
Jak to myslíš? Proč bychom se měly udat?
Hele, já svůj díl práce odvedla.
Hjun-wu říkal, že paní Hongové se budou líbit tyhle písničky.
Pochybuju, že si při jejich poslechu něco vybaví.
Asi moc kouká na telenovely.
Hjun-wu dělá, co může.
A taky dorazí balíček z Německa.
Postarejte se, aby ho dostala.
Proč to musím dělat já?
Tohle přišlo z Německa.
Vezmu to. Pan Jun chce veškerou poštu paní Hongové nejdřív zkontrolovat.
To je pro pana Juna?
Vezmu mu to.
Právě za ním jdu.
Byla jsem poslíček jejich lásky.
Já své hříchy odčinila.
Copak jsi neslyšela?
Jestli chtějí zmrazené akcie zpět,
musí dokázat, že za vším stála Seul-hi.
My jsme svědci.
Tak to udělej ty.
- Grace. - Hele.
Nejzbytečnější věc na světě je jít s někým ke dnu.
Budu pro tebe truchlit.
Grace, nechci žít jako Eun-sung.
Není ti ho líto?
Celý život zoufale toužil po lásce, a nikdy se mu jí nedostalo.
Stál někdo při něm, když umíral?
Chci začít žít poctivě.
Bez tajemství.
Bez viny
a výčitek svědomí.
Chci
milovat
a být milována.
Heleď.
Myslíš, že tě vezmou zpátky, až si to ve vězení odsedíš?
Kdo jde do vězení?
SIROTČINEC NADĚJE NEUMÍRÁ
Odpověz mi.
Nikam nepůjdeš.
Neudělej pitomost.
Tady jsme se prvně setkali.
Byl jsem malý, sotva si to pamatuju.
Strašně jsem se tu nudila.
Ostatní děti si dělaly naděje, čekaly na mámu,
až je vyzvedne.
Já neměla na koho čekat.
Rodiče mi nenechali ani žádný dopis nebo vzkaz.
Prostě mě vyhodili na mráz v bedně od jablek.
Určitě neměli v plánu se vrátit.
A pak ses jednoho dne objevil ty.
Jezdil jsi jednou za pár měsíců a já na tebe čekala.
A tehdy jsi ke mně začala něco cítit?
To ne. Měla jsem ho, jen když ses ukázal ty.
Jahodový dortík.
Da-hje?
Takže já byl
tvoje první láska?
- Jo? - Těšila jsem se na ten dortík.
A…
Asi ho nepoznáváš.
Býval tvůj.
Vážně?
A schováváš si ho celé ty roky
jako důkaz
naší lásky?
Tomu říkám osud.
Blázínku.
Ukradla jsem ti ho.
Ten králíček se mi moc líbil.
Když jsem ho měla u sebe,
připadala jsem si jako dítě z bohaté rodiny, co má rodiče.
Byl tak měkoučký.
Ráda jsem ho držela.
Dobře se mi s ním usínalo, i když byla zima.
Takže jsem ti chtěla poděkovat.
Ale to bylo všechno.
Už ses nevrátil.
Takže tys na mě čekala?
Samozřejmě.
Předseda nám dál vozil dortíky.
Ale už mi nechutnaly.
Já totiž čekala na tebe.
Čekala jsem dlouho,
takže teď je řada na tobě.
Vrátím se.
Musím se toho břemene zbavit.
Da-hje.
Ne.
Postarej se o syna, prosím.
Slibuju, že až se vrátím,
už budu jenom hodná.
Budu ti věrnou a hodnou ženou.
Neblázni.
Myslíš, že ti to dovolím?
Najmu nejlepší právníky v zemi.
Utratím za ně všechno, co mám, když budu muset.
Odmítám se rozloučit!
Nechci.
Su-čeole, prosím.
Nemluv už.
SOUD
Eun-sung, zesnulý syn žalované,
přes falešnou firmu vypral 900 miliard wonů z tajného fondu
a koupil za ně akcie skupiny Queens.
Po jeho smrti tyto akcie získala obžalovaná
a za zbytek peněz z fondu nakoupila další.
Tím nashromáždila celkem 13,3 % akcií.
Žalující strana proto chce na těchto 13,3 % podat žalobu o neplatnosti,
jelikož jich žalovaná nabyla nezákonně.
Nechť se nyní vyjádří zástupce obžalované.
Obžalovaná získala akcie i peníze, které dříve patřily
jejímu synovi, legálně prostřednictvím
dědického práva.
Není to ani měsíc, co o syna přišla.
Od žalujících je velmi necitlivé podat na ni žalobu
a chtít převzít vedení společnosti, když stále truchlí.
Žalovaná Moh Seul-hi provedla dvoumiliardový podvod
s cílem převzít Queens Group.
Dále nabádala ke koupi problematického pozemku.
Jakmile bude zahájena stavba,
odhalíme investorům problém
s licencemi kvůli výškovým omezením.
Podařilo se jí přesvědčit žalující, aby do podvodu investovali tím,
že zisky pětinásobně nadhodnotila.
Navíc vytvořila dvojí smlouvu,
aby to vypadalo, že je vina na straně žalobců.
V důsledku toho je pak majitelé pozemků zažalovali.
Rád bych předložil relevantní důkazy. Zápisy z jednání
o přemístění vojenské základny, plán nákupu pozemků
a doklad o nadhodnocení zisku.
Všechna tato nařčení
padají na hlavu Jun Eun-sunga, zesnulého syna obžalované.
Není v nich nic, co by dokládalo její zapojení.
Ctihodnosti.
Se synem jsme byli rozděleni 20 let.
Jak jsem mohla vědět,
že toto všechno plánuje?
Prosím mějte pochopení pro můj zármutek
ze ztráty syna.
Už dál nemůžu.
Rád bych předvolal svědka, který dokáže, že lže.
Skrývala jsem svou totožnost
a vzala si Hong Su-čeola, jak mi žalovaná řekla.
Poskytovala jsem jí důvěrné informace,
seznámila Jun Eun-sunga s Hong Su-čeolem
a přesvědčila manžela, aby do podvodu investoval.
Máte nějaký důkaz, že vám tyto rozkazy
dávala obžalovaná?
Já…
To nemám.
S obžalovanou jsme se vídaly zřídka,
byla velice obezřetná.
Její rozkazy mi předávali jiní.
Svědkyně je momentálně vyšetřována pro podvod.
Vezměte v úvahu, že kvůli zmírnění trestu
se může dopustit křivého svědectví.
Obžalovaná, nyní se můžete vyjádřit.
Ctihodnosti, co bych mohla chtít, když jsem ztratila syna?
Zesnulý předseda mi společnost předal,
protože své vlastní rodině nemohl věřit.
Chtěl,
abych firmu chránila,
a to jsem také dělala.
Vaše Ctihodnosti.
Rád bych předvolal Hong He-in,
jednu z žalujících, aby promluvila.
Povoluje se.
Před třemi týdny
jsem byla unesena a držena synem obžalované.
A vyslechla jsem jejich rozhovor.
Důkaz, že jsi zabila předsedu?
Kdyby tam tehdy umřela i He-in,
nezhatil bys mi takhle můj plán.
Jen toho je mi líto.
V tu chvíli jsem zjistila, že obžalovaná měla na svědomí
nehodu člunu před 25 lety i smrt mého dědečka.
Proboha.
Jak jsi mohla?
He-in, co to povídáš?
Jsem nevinná, Vaše Ctihodnosti.
Ctihodnosti, Hong He-in nedávno podstoupila operaci mozku.
- Neexistuje důkaz. - Ale ano.
Tento důkaz její výpověď potvrdí.
Ctihodnosti, důkaz nebyl předložen předem.
Chtěl jste přece důkaz.
Přijímá se.
Počkat. To…
Proč…
Bože, já už nevím.
Je to ono?
Pořídila jsem kopii
a dala ho zpátky.
Nepozná, že jsme ho prohodili.
Ctihodnosti, zadržte! Zastavte to video.
Ne, asi nejsi v pořádku.
To účinkuje ta droga. Deset minut v dýchacích cestách
- a následuje pomalá paralýza. - Ty…
Mrcho jedna. Já tě zabiju.
Ty… Otče…
- Neboj se. - Otče…
Neumřeš hned.
Kdyby ano,
nebylo by to k ničemu.
Můžu se stát tvou zákonnou zástupkyní
a mít slovo, pouze když budeš v kómatu.
Takže…
dva až tři měsíce
budeš v kómatu, než zemřeš.
Můžeš to pro mě udělat?
To… To není pravda.
Neuvěřitelné.
Je to podvrh.
To nejsem já.
Řekněte něco!
Prosím pochopte, že musí být okamžitě zatčena,
dokáže mistrně
využívat přestrojení a mohla by uprchnout.
Paní Moh Seul-hi.
Zatýkám vás za pokus o vraždu.
Máte právo na právního zástupce a na stížnost, máte-li
toto zatčení za nespravedlivé.
Proč já? Ne!
- Odveďte ji. - Co jsem provedla?
Jsem nevinná! Co jsem udělala tak strašného?
Co jsem provedla?
Já za nic nemůžu!
Pusťte mě! Nic jsem neprovedla!
To není fér!
Co jsem udělala? Jsem nevinná!
Co jsem vám provedla?
Pusťte mě! Hej!
Nechte mě! Krucinál!
Pusťte! Ne!
Do vedení se vrací rodina Queens Group.
Podala žalobu o neplatnosti
proti Moh Seul-hi, přítelkyni
zesnulého předsedy Hong Man-de.
Právní zástupce žalujících, Bek Hjun-wu,
dokázal, že za investičním podvodem
stáli zesnulý Jun Eun-sung a Moh Seul-hi.
Díky tomu rodina získala zpět
všechny ztracené akcie od Pione Investment
i společné ručení.
Odsouzeny byly i další osoby zapojené do podvodu.
Během přelíčení byl jako důkaz předán
videozáznam ukazující Moh Seul-hi trávící zesnulého předsedu,
který zúčastněné šokoval.
- Právníka! - Moh byla zatčena
- za pokus o vraždu. - Hej!
- Zavolejte mi právníka! - Vyšetřována je
i pro investiční podvod,
porušení zákona o transakci v cizí měně a krádež identity.
Hej, sklapni.
Děláš děsnej randál.
Kruci.
Pusť mě.
Chyťte ji!
- Hej! - Nechte mě!
Hej.
Dupni na ni.
Stačí.
Kde jsou všichni?
He-in si šla něco pročíst, než se oficiálně vrátí do práce.
A Su-čeol… No, však víš.
Trucuje. Nech ho být.
Chvíli bude bulet, že mu odvedli ženu.
Tak, éro letí.
Ty krásně papáš.
GEON-U, SU-ČEOL, DA-HJE
Pěkně zesílíme,
než se maminka vrátí.
- A Beom-dža? - Netuším.
Celá se nafintila a když jí přišla zpráva, odešla.
Bože, je tak spontánní.
Co že se chce najednou setkat?
Propána, neměla jsem včera pít.
Jsem tak nateklá. A co ta povislá víčka?
Zabloudil jste?
Schválně jsem vybrala nejvyšší budovu, abyste ji našel.
To ano. Budovu jsem našel,
ale chvíli mi trvalo, než jsem se tu zorientoval.
Promiňte ten hovor.
Byla jsem ráda. Rozbušilo se mi srdce.
Chci vám něco říct.
Jsem jedno ucho.
Díky.
Jak už víte, jsme hodně odlišní.
To jste přišel,
abyste mi řekl, co už vím?
„Vím, vyznala jste se mi, ale pocházíte z bohaté rodiny.“
„Naše rodiny jsou moc jiné,
nemůže to fungovat…“
Beom-dža.
Můžu mluvit první?
Dobře. Prosím.
Byla jste vdaná
třikrát…
Ach tak.
Tak o tohle jde.
Nechcete chodit s třikrát rozvedenou ženou.
- Chápu. - O to nejde.
Už jste zažila všechno.
Zamilovala se, chodila s někým,
vdala se a tak.
Ale pro mě je to poprvé.
- Cože? - Doteď jsem pořádně
s nikým nechodil.
Bože můj.
- Fakt ne? - Ne.
Je pro mě těžké držet s vámi krok.
Bylo to poprvé…
MILOVAT ZNAMENÁ POČKAT
…co jsem na někoho čekal.
Nikdy předtím mi žena nechyběla.
Ale tehdy jsem se zasekl.
Jako dneska, když jsem zabloudil. Nevím, kudy dál.
Tak…
co mám udělat?
Jde mi vaření a pečení.
Rád pro vás v těžkých časech připravím maso
a když se budete nudit, upeču madlenky.
To bych rád.
Navštívíte mě, když půjde do tuhého nebo když
se budete nudit?
Dobře, přijedu.
Když sem nemůžete trefit, budu jezdit já za vámi.
Dopřeju vám, kolik času potřebujete.
Ježiši, to je dnes rozvod nějaká móda?
Proč by ses rozváděla?
Když nejde o peníze, ženskou ani domácí násilí,
vydrž to.
Jde o tohle všechno.
- Jo? - Jo?
Čun-sik na srazu
potkal svou první lásku.
Ale prosím tě.
Na školním srazu jsou vždycky první lásky.
To je normální.
Pracuje v pojišťovně, a on si sjednal hned tři pojistky.
To snad ne.
- A zbil tě? - Ne, já jeho.
Praštila jsem ho ve vzteku a on se teď kvůli tomu
chce rozvést.
Kdy se budeš rozvádět?
Nejradši bych hned.
Ale dětem se blíží zkouškové.
Kritické období.
Říkala jsem si, že možná o prázdninách.
Ale už máme zamluvenou dovolenou,
takže nemůžu.
A až začne škola, bude se blížit další zkouškové.
- To je fakt. - No jo.
Takže se nerozvedeš nikdy. Prostě to udělej.
Hned teď.
Půjdu do toho s tebou.
Opravdu?
Škody budou menší, když tu bombu svrhneme spolu.
Načasujeme si to. Já to oznámím první.
Ty můžeš pár dní počkat.
To myslíš vážně?
Ach jo.
Dlouho jsem si to rozmýšlela.
- Jinak to nejde. - Co říkala ta žena?
Nevím. Jmenuje se Jenny.
Něco v tom smyslu, že je jeho žena.
To že říkala? Že je jeho žena?
Ano, něco takového.
Tvůj manžel mě požádal, abych ti předal vzkaz.
Jenny
- je 60 let. - Cože?
Je jí stejně jako mně.
Takže je na starší?
Ale prdlajs.
Zapomněl si telefon v laboratoři
a zvedla to jeho profesorka.
Fakt?
Takže je to jeho profesorka?
Štvalo ho, že se ti nemůže dovolat,
- prý ti to mám říct. - A co?
„Miluju tě!“
Proč to říká tobě,
když to mohl říct mně?
Tohle mi nikdy neřekl.
Tak si odblokuj jeho číslo.
Víš, proč se vedou války?
Kvůli špatné komunikaci.
Proč to spolu neproberete?
Bože na nebi.
Tumáš.
Co je to?
Dárek od nás, vlastníků domu.
Jeď za ním.
Podívej se mu do očí a řekni mu to.
„Miluju tě.“
„Já tebe taky!“
Mami…
Tati…
Běž už.
No tak. Leť do USA.
OBCHODNÍ DŮM QUEENS
Na.
Teď mě něco napadlo.
Přemýšlím, že dám pryč
tyhle pop-up obchody a dám to tu zrenovovat.
- Líbila by se mi tu plaza… - Kde by mohly pobíhat děti?
Ano, a zřídit tu místa k odpočinku…
Bude tu spousta takových míst.
Tohle jsi mi řekla ještě před operací.
Opravdu?
Některé věci se asi nemění, navzdory ztrátě paměti.
Obědvala jsi?
Zrovna se chystám.
Dobrou chuť.
Užijte si oběd.
Kdy se budete brát?
- Nebuď směšná. - Nebudete?
Ne.
Zamysli se.
Je jako cizí člověk, kterého teprve poznávám.
Mám ho ráda a jsem mu vděčná.
Ale máme jinou teplotu lásky.
Vážně?
Jistě. Jeho teplota je tak 180°C.
Dost na to, aby s ní usmažil tohle kuře.
On je vroucí, ale já
mám teplotu tak akorát na ohřátí kafe.
Je moc brzy mluvit o svatbě.
Proč se ptáš?
Něco ti říkal?
- Chce si mě vzít? - Ne.
- Ne? - Ne.
Nic takového nikdy neřekl.
Jen to všichni předpokládali.
Přece už tě požádal o ruku, ne?
Nepamatuju si to, ale předtím ano.
- Dokonce mám doma prsten. - No tak.
Když si to nepamatuješ,
tak to neplatí.
Od té doby nic?
Vážně? Studený jak psí čumák.
NOVÁ ZPRÁVA
Už je to asi tady.
Jak to myslíš?
Ředitel Bek zarezervoval restauraci,
kde muži často žádají ženu o ruku.
To ne.
Ještě nejsem připravená.
Nač ten spěch?
Jak ho odmítnu?
Nechci zklamat někoho, kdo se za mě nechal postřelit.
No tak.
Měl by mi zavolat,
jestli zamluvil místo.
Mám hlad.
Ježiši.
BEK HJUN-WU
Haló?
Teda…
Kde teď
jsi?
- Na zdraví! - Na zdraví!
Jsem v restauraci na firemní večeři.
Děje se něco? Není ti dobře?
Ne, to ne.
Jsem v pořádku. Užij si to.
Firemní večeře?
Co to má znamenat?
Není přece dítě.
Zbavte se jich.
Dejte pryč
všechny ty svítící hvězdičky i všechno ostatní.
Tys to odvezl, aniž bys mi řekl?
Tys mi taky neřekla, že ten pokoj vyklízíš.
O co ti jde?
Dáváš ten potrat za vinu mně?
Co to povídáš?
To mě ani nenapadlo. Jen jsem smutný, že jsi…
Nelži.
Vím, že chceš říct, že je to má vina.
Zapomeň na to.
Není s tebou rozumná řeč.
Včera jsem na tebe čekala.
Slyšela jsem, že jsi zamluvil restauraci,
kde muži žádají o ruku.
Zaskočilo mě to, myslela jsem,
že mě chceš zas požádat o ruku.
Moc jsem přemýšlela, jak tě zdvořile odmítnout.
Takže ty jsi mě chtěla odmítnout,
kdybych tě požádal o ruku?
Ano.
Ale nepožádal,
tak jsem nemohla.
To je mi líto.
Ale proč?
Proč bys mě odmítala?
Protože mám strach.
Rozumíme si. Nechci to zkazit.
Ale už je pozdě.
Včera bych tě odmítla,
ale už jsem si to rozmyslela.
Včera se mi vybavila nejhorší věc, co jsem zažila.
Moc se mě to dotklo, ranilo mě to.
Ale taky se mi ulevilo.
Mám teď menší strach, než když jsem tápala v temnotě.
Pravděpodobně jsme se odcizili
kvůli hloupostem.
Řekli jsme si věci, které jsme tak nemysleli,
abychom bránili vlastní ego.
A to bylo důvodem hloupých nedorozumění.
Místo abych ti zaklepala na dveře,
mi přišlo jednodušší
zůstat u sebe v pokoji
a nenávidět tě.
Ale…
Už to dělat nehodlám.
Možná bychom to mohli zkusit.
Já taky.
Cítil jsem to stejně.
Nikdy se nebudu bát
schytat za tebe další kulku.
Ale měl jsem strach,
že budeme vyčerpaní,
zklamaní ze sebe navzájem kvůli hádkám o těch děsných…
hloupostech.
Nebyl jsem si jistý, že se neodcizíme
nebo se nezačneme
zase nenávidět.
Ale můžu ti slíbit jedno.
Budu při tobě stát.
Ať se stane cokoli,
umím spravit
porouchané věci.
Možná nejsem vždycky dokonalý.
Ale tohle svedu.
Jestli ti to stačí,
vezmeš si mě?
Samozřejmě.
Ale
potřebuju víc času.
Jsme teprve na začátku.
Tak to prosím neuspěchej.
Jasně.
Dobře.
Obejmout mě můžeš
až potom, co se aspoň pětkrát budeme držet za ruce.
Co…
Pětkrát?
Já bych s tebou chtěl každé ráno snídat.
Snídaně je zdravá,
takže v pořádku.
A denně procházka?
Vitamin D je zásadní,
to je taky dobrý nápad.
A co dovolená každé roční období?
Pořádný odpočinek našemu pracovnímu výkonu jen prospěje.
Dobrý plán.
Budeme se muset
- mít na pozoru. - Proč?
Protože život se nikdy nevyvíjí
tak, jak člověk chce.
NÁPRAVA VEDE K LEPŠÍ BUDOUCNOSTI
Geon-u, půjdeš za maminkou?
Víš, kdo jsem, Geon-u?
- Vzpomínáš si na mě? - Ano.
Omlouvám se.
Mrzí mě to. Mám tě moc ráda.
- Mami. - Promiň mi to, Geon-u.
Geon-u už umí jezdit
na tříkolce, miláčku.
Já ho to naučil.
Ukážu ti to.
Jsi dobrá.
Přijď na kafe.
Dám ti něco gratis.
Sbohem.
Geon-u.
Opravdu je jaro?
Proč je venku…
- Co budeme dělat? - …taková zima?
Kam jdeš?
Máma říkala, ať tě vyzvednu. Najíme se spolu.
Já taky?
- Vážně? - Tak pojď.
Paní Kim je třída.
- Geon-u, ty jsi ale vyrostl. - To je kamarádka.
Tak pojedeme.
- Jedeme! - Odpustili jsme těm, co jsme nesnášeli.
Podívejte, pane Kime.
Znáte zákon omezené rychlosti?
- Je to, když… - Ano, znám.
Když je času málo,
čas se zrychluje.
A taky rychle stárnu.
Včera mně brnělo v zápěstí.
Dnes mi louplo v kolenou.
Berte omega-3…
O to nejde.
Jak dlouho se to potáhne?
Netušila jsem, že potřebujete tolik času.
Než se poprvé políbíme, budu samá vráska!
Došlo nám, že něco se nestane, ať se snažíme sebevíc.
Ale i když je to tak,
už víme, že je to v pořádku.
BOXERSKÝ KLUB U KRÁLOVNY
Muhammad Ali jednou řekl:
„Každý den žij, jako by byl poslední.“
„Jednoho dne se dozvíš odpověď.“
Takže byste každý den měli žít…
Moment. Někdo mi volá.
Pokračujte.
Dávej pozor.
Ahoj, mami.
Nebuď tak přísná nájemkyně.
No bóže.
Zlatá He-in.
To byla majitelka, co ani nevěděla, že to tu vlastní.
Každý den žijeme naplno.
Páni.
Nevěřím, že jsi bratrovi přenechal funkci předsedy
a radši si tu vaříš ramen.
Mám ho rád.
Sem patřím.
Konečně můžu dát vale ostatním, aniž bych měl pocit, že jsem je zklamal.
Tohle je pro mě hotový ráj!
Co je to za ráj, když tu nemají kimči? Ramen a kimči patří k sobě.
- Funguje? - Ano.
Všude jsme vás hledali.
Přivezli jsme kimči.
Ramen už je taky připravený!
- Fajn. - Pojďte.
- Proboha. Počkej. - Ahoj.
- Teď nezdrav.
Jak to zastavím?
- Brzdy! - Cože?
Brdy! Šlápni na brzdy!
- Ne šaltpáku! - Kam jedete?
Sem, Du-gwane!
Někdy se můžeme zastavit
a obdivovat scenérii.
Čas ale pomalu začne nabírat na obrátkách.
Proklouzne nám mezi prsty
a my s tím nic nenaděláme.
Tak strávíme
každý den svého života.
Užijeme si dosyta štěstí, které nám život nadělí.
HE-IN HONGOVÁ 22. SRPNA 1990 – 7. DUBNA 2074
STRÁVIT ŽIVOT S TEBOU BYL ZÁZRAK
Jednoho dne,
až zbyde už jen jeden z nás…
Ten druhý se s ním shledá.
Nebude se vůbec čeho bát.
- Protože budeme spolu. - Protože budeme spolu.
ŠŤASTNÝ KONEC
Překlad titulků: Vixo