Pe Planeta Mamă, o mie de regi au domnit liniștiți unul după altul.
Dar pofta de putere a spiței regale
a consumat toate resursele planetei.
Ținutul și-a trimis oștile în spațiul nesfârșit,
cucerind tot ce-i ieșea în cale.
Gloria Planetei Mame părea nesfârșită,
până când perfidia lamei unui asasin i-a răpus pe rege și pe regină,
punând capăt spiței regale pentru totdeauna.
În haosul care a urmat morții regelui,
pe mai multe planete cucerite de la marginea imperiului Planetei Mame
s-au făcut auzite șoapte de revoltă.
Un senator pe nume Balisarius a profitat de ocazie și a pus mâna pe putere,
declarându-se regent.
Ca dovadă de forță, și-a trimis cel mai brutal comandant
la periferia imperiului Planetei Mame,
pentru a-i găsi și strivi fără milă
pe cei care-și spuneau rebeli.
COPILUL FOCULUI
PARTEA 1
Kora!
Credeam că ai terminat.
Toată lumea e în Casa-lungă.
- Mai am câteva rânduri. - Bine.
În regulă.
Den întreba de tine.
El și fratele lui au vânat un mascul de elan-de-zăpadă.
- Voia să-l vezi înainte să-l eviscereze. - De ce întreba de mine?
Pentru că...
M-am gândit că...
Te-ai gândit.
Haide!
N-am mai avut de mult carne proaspătă. Uitasem cât de bună e.
Den spunea că turmele de vară se întorc.
Sunt la vreo trei zile distanță.
- Întreba de tine. - Am auzit.
Da, e impresionant.
Cine anume? Animalul?
Sau...
Sau vânătorul?
Oameni buni,
e datoria mea, ca lider al comunității,
să vă amintesc că zeii recoltei ne cer un tribut.
Așa e.
O ofrandă.
Dar toți știm că împinsul șoldurilor
și gemetele de plăcere încurajează încolțirea semințelor.
Da!
Faceți dragoste la noapte!
Pentru recoltă. Pentru hrana noastră.
- Da! - Da!
Pentru zei!
Să cânte muzica!
Muzică, să ne stârnească!
Den e un om bun.
De ce nu dormi?
E cel mai bun vânător.
Și un prieten credincios.
Ce-ai zice dacă ați avea o relație permanentă?
Știu că lui îi surâde ideea.
M-a întrebat chiar el.
Ne e bine așa.
De ce trebuie să fie mai mult?
Chestia e că...
Așa ai deveni o membră cu drepturi depline a comunității.
Aici e casa ta acum.
Mi-aș dori să fie așa.
Știi...
cele două sezoane petrecute aici mi-au oferit o fericire
pe care n-o merit.
Dar am crescut în război.
Nu știu dacă sunt capabilă
să iubesc și să fiu iubită cu adevărat.
Au alungat din mine cu bătaia ideea de iubire și de familie.
Am învățat că iubirea e o slăbiciune.
Și...
nu știu dacă asta se va schimba.
Odihnește-te!
Da.
Ai plecat devreme aseară.
Erai obosită?
Da. Am vrut să mă culc devreme.
Credeam că ajuți și tu recolta.
Am trecut pe lângă casa lui Den
și gălăgia v-a dat de gol.
Sam, nu știu despre ce vorbești.
Ba eu cred că da.
Ce crezi că vor?
Totul.
Nu-mi pasă care e potențialul beneficiu,
o navă de război deasupra pământului nostru e semn rău.
Asta-i problema ta. Te sperii imediat. Planeta Mamă are resurse din plin.
Poate obținem un preț mai bun
de la amicii de pe orbită
și nu mai avem de-a face cu netrebnicii din Providence,
să vindem cerealele cine știe cui.
Nu te preface că nu știm că ne vinzi surplusul
dușmanilor celor din navă.
Oare ce ar spune dacă ar afla unde a ajuns anul trecut ce ne prisosea?
Nu sunt revoluționar.
Au oferit cel mai bun preț. Nu-mi pasă de cauza lor.
Asta e clar.
Sindri, nu mă interesează decât comunitatea asta.
Doar ei îi sunt loial.
Eu zic să dăm dovadă de bunăvoință, nu de teamă.
Să vadă că le suntem parteneri, nu adversari.
Ai spus „partener”, Gunnar?
Da. E vreo problemă?
Nava aia nu ne aduce prosperitate.
Vine să distrugă, să supună, să înrobească.
Nu știe ce-i aia „parteneriat”.
Dă-le ce cer!
Dar nu le spune cât de fertil e pământul ăsta.
Și să sperăm că nu află cui a vândut Gunnar recolta trecută.
- Da. - Am auzit destule. Nu le oferim nimic.
E limpede?
Au venit!
Vin!
Bună ziua! Sunt Sindri, patriarhul acestui sat.
Bun-venit!
Sunt amiralul Atticus Noble.
Reprezentant loial al regelui ucis.
Te primesc la pieptul lui.
Patriarhule, vorbește-mi despre satul ăsta frumos!
Să mergem la Casa-lungă!
Bem o bere și vă povestesc despre viața noastră.
Sună perfect. Ia-o înainte!
Avem o viață simplă.
Ne mândrim cu iubirea din sânul comunității
și cu munca grea necesară supraviețuirii.
Oamenii par sănătoși și sătui.
Ești liderul lor, prosperitatea lor ți se datorează.
Suntem o comunitate. Nu e meritul unui singur om.
La bine, meritul se împarte,
dar, când hrana dispare, știi pe capul cui pică răspunderea.
Asta e povara unui lider.
Deci înțelegi nevoia unui tată
de a-și hrăni copiii?
Speram ca oamenii de pe Veldt
să ne ajute să căutăm un mic grup de revoluționari din sistemul ăsta.
Comandantul meu, regentul Balisarius, m-a însărcinat să-i capturez.
Suntem simpli fermieri,
nepricepuți la politica Planetei Mame.
Dar o puteți sluji.
Rebelii pe care-i căutăm ne atacă porturile de aprovizionare.
Sunt conduși de Devra Bloodaxe și de fratele ei, Darrian.
Capturarea lor e inevitabilă. Dar durează mai mult decât ne așteptam
și am epuizat proviziile.
Așa cum poate ai auzit, motorul armatei e stomacul.
Mă gândeam la un parteneriat. Voi ne oferiți hrană.
Doar ce vă prisosește, desigur.
În schimb, vă plătim cu...
Să spunem triplul prețului pieței.
O să puteți cumpăra combine, roboți,
n-o să mai faceți munca grea manual.
Credem că munca manuală ne unește cu pământul
și onorează câmpurile sacre care ne dau viață.
Mai e și bucuria că jucați un rol crucial
în misiunea importantă de a descoperi dușmanii Planetei Mame.
- E o propunere interesantă. - Da.
Dacă am avea grâne de dat.
Pământul e bolovănos,
abia rodește cât să ne hrănim noi.
Cu părere de rău, trebuie să refuzăm oferta.
Dar suntem recunoscători pentru prezența unui protector mărinimos și puternic.
N-aveți surplus?
Deloc?
Dar pământul pare fertil.
Câmpurile par mai mari decât v-ar fi necesar.
Înțeleg cum par lucrurile.
Dar plantăm pe suprafețe mari tocmai fiindcă solul e prost.
Iar iernile aspre scurtează perioada de cultivat.
Să bem o bere!
Scuze!
Doar că...
Uite ce oameni frumoși!
Nu cred că tenul ăsta sănătos e rezultatul unui câmp sterp.
Care dintre voi supervizează recolta?
Trebuie să fie careva mai priceput.
Nimeni?
Da, domnule.
Eu sunt acela.
Bine.
Eu supervizez recolta.
Dacă ei au încredere în tine, am și eu.
Încerc să înțeleg cum de mă înșel atât de mult în privința pământului.
Ei bine, domnule...
Sindri, patriarhul, are mereu grijă de satul nostru.
Insistă să avem rezerve, în caz de foamete sau secetă.
Așa cum știți, asta e răspunderea unui lider.
Dar în ultimele sezoane am avut noroc.
Surplusul nu ne mai încape în grânare.
Ar fi posibil
să ne putem lipsi de o micuță cantitate.
Depinde de ce nevoi aveți.
Bine.
E înțelept să pui ceva deoparte, nu-i așa?
Da.
Dar sunt derutat.
De ce ai spus că pământul abia rodește cât să vă hrăniți?
- Se pare că nu e chiar așa. - Nu, stați!
Dle amiral, nimeni nu încearcă să vă înșele.
Sindri are o perspectivă mai conservatoare decât mine asupra rezervelor.
Dar amândoi suntem încântați de un posibil parteneriat.
Dar țineți cont de realitatea proviziilor.
Patriarhule, cine-i ăsta?
- Sunt... - E neimportant.
Eu sunt împuternicit să vorbesc în numele oamenilor.
El n-are nicio autoritate.
Ar fi mai bine să-l ignorați.
Ia te uită... o disensiune.
Nu e chiar o comunitate idilică, așa cum părea.
Dacă-mi dai voie,
am un sfat când e vorba de subalternii care trebuie puși la punct.
Oamenii uită care e miza și uneori trebuie să le amintim
cum îi tratează cei puternici pe cei slabi.
Dle amiral!
Sindri...
Vă rog!
- Nu, nu aș... - E în regulă.
Eu...
Să-ți arăt ce vreau să spun.
Vă rog!
Dle amiral!
Nu, lăsați-l!
Nu!
Ce ai făcut?
Când să aștept recolta?
Nu...
Spune-mi, partenere, când să aștept recolta?
- Peste nouă săptămâni. - Prea bine.
Vin în zece săptămâni.
Să-mi pregătiți 10.000 de banițe!
Abia producem 12.000 de banițe.
O să murim de foame.
Nu înțeleg ce vreți.
E simplu.
Vreau tot.
Atenție!
Mutați echipamentul în clădirea mare de piatră!
Deocamdată e de ajuns.
Marcus, mă ajuți să evacuez locatarii din noua noastră casă.
E clar?
Am înțeles, șefule.
Am înțeles.
Bună ziua!
Sunt JC-1435, de la Mechanicas Militarium,
apărătorii regelui.
Scuze, ai regelui ucis.
Sunt onorat să slujesc.
Sunt soldat Aris.
Mutăm proviziile în clădirea aia. Poți să ne ajuți?
Mulțumesc, soldat Aris.
Se încadrează în protocolul meu.
Cu tine vorbesc, țestoasă jegoasă! Vino încoace!
Ce mai aștepți? Ieși!
Mulțumesc.
În numele vechilor zei, la ce te uiți?
Scuze, așteptam să văd dacă mai vreți apă.
Dacă mai vrem apă?
Așa îmi plac.
Tinere, puternice, să poată opune rezistență.
Șefule!
Ne-au lăsat un Jimmy.
E un Jimmy.
Nu știam că mai avem.
Ai grijă! Pământul e accidentat până la pod.
Mulțumesc, soldat Aris, dar cred că o să mă descurc.
Nu mai luptă, șefule.
Cum adică, nu mai luptă?
Așa au fost programați. După moartea regelui,
au renunțat la arme și au refuzat să mai lupte.
Privește! Orice aș face, nu ripostează.
Ai grijă, robot tâmpit!
Te duc la fiare vechi, dobitocule! Ai înțeles?
Nu pricepi.
Oprește-te!
Ce-ar fi să te împușc pe tine?
Pot să te omor pe loc, n-ar deranja pe nimeni.
- Oare? - Ajunge!
Ce zici? Vrei să mori?
Alege!
Hai, băiete!
Am spus că ajunge.
Du lăzile în casa aia imediat, soldat!
Am înțeles.
Te-ai defectat?
Nu, domnule.
Ridică-te, du-te la râu și spală-te!
Nu vă mai holbați!
Treceți la treabă!
La treabă, dobitocilor!
Și tu, Marcus.
E clar?
- Trebuie să plec. - Da.
Scuză-mă!
Mulțumesc. Ești amabilă.
- Ești soldat? - Am fost cândva.
Îmi dai voie? Eu sunt Sam.
Te rog!
Spune-mi, Sam, știi povestea regelui nostru ucis
și a frumoasei lui fiice, prințesa Issa?
Nu.
Îmi amintești de ea.
În legende i se spunea Potirul sau Mântuitoarea.
Era pueri salvatoris.
Dinainte să se nască,
eu și frații mei am jurat pe propria ființă,
pe tot ce conținea pielea noastră metalică,
să luptăm în numele ei.
Când am aflat, pe un câmp îndepărtat de luptă,
că, așa cum se profețise, a venit pe lume în carne și oase,
am simțit o mare iubire pentru univers
și eram sigur că o să aducă o epocă a păcii și compasiunii.
Și o să ne aducă acasă.
Era magică.
Da. Era mai mult decât magică.
În ziua încoronării,
ea, regele și regina
au fost asasinați cu sânge-rece de cei mai de încredere oameni ai lor.
Mă tem că ne-am pierdut din onoare după acea trădare.
Mă tem că bunătatea, compasiunea,
chiar și bucuria
au pierit odată cu acea fată.
Eu cred că încă se găsesc în tine.
E vina ta, Gunnar!
Nu știam că o să-i omoare.
Nu contează. E mort acum.
Ce facem cu soldații? O să ne ia și cealaltă casă.
- Nu știu. - Încetați!
Să aducem recolta și să le cerem îndurare!
- Da. - Să nu se poată lipsi de noi.
Nu ne-ar ucide, ar avea nevoie de noi.
- Da. - Are dreptate.
Noi putem cultiva, ei nu pot.
Dacă le arătăm cât de buni suntem, trebuie să ne cruțe.
- Așa este. - Da.
- De acord? Munca e arma noastră. - Da.
- De acord.
- Munca e arma noastră. Da? - Da!
- Da. - Da.
Așa rămâne.
- Le arătăm cât de valoroși suntem. - Bine.
După ce ne facem treaba,
o să fie obligați să ne lase mai multă mâncare.
- Da. - Da.
Putem face apel la omenia domnilor din grânar.
- O să ne asculte. - Bine.
Deci ai ales să fugi.
Credeam că te-ai săturat de fugă.
I-ai auzit. Se mint singuri.
Încă mai cred că soldații pot fi miloși, după ce i-au făcut lui Sindri.
chiar sub ochii lor.
Când te-am găsit în epava aia,
m-am gândit să te las acolo.
Mă temeam că ne poți aduce necazuri.
Dar regret fie și pentru o clipă că te-am adus aici?
Nu.
Faci parte din comunitate.
Dar pleci când avem mai multă nevoie de tine.
Când ai tăi au nevoie de tine.
Nu pot.
Adică nu vrei.
- Locul ăsta e deja pierdut. - Dacă lucrurile s-ar schimba?
Dacă am riposta? Nu doar noi, ci și ceilalți?
- Cine ar veni să lupte? - Alții!
Alții care au motive să urască tot ce reprezintă Planeta Mamă.
Kora, cunoști universul ăsta mai bine decât mine.
Dacă ai găsi războinicii pe care-i caută Noble?
Nelegiuiți care să lupte alături de noi.
Dacă găsesc războinici, le dau speranțe sătenilor.
O să lupte și o să piardă.
Nu vreau să fiu vinovată de moartea lor.
Nici n-o să-mi irosesc viața, cum ați făcut-o voi.
Fii atent!
Fata cu apa!
- Vino încoace! - Ce e?
Mai vrei apă?
Doar... un pic de apă.
Încetează!
Sau ce-o să faci?
Ajutor!
Să mă ajute cineva!
Ajutor!
- Gura! - Lăsați-mă!
- Ajutor! - Taci!
Nu. Vă rog!
- Gura! - Să mă ajute cineva! Ajutor!
- Ajutor! Lăsați-mă! - Gura!
Dați-mi drumul!
Nu!
Grozav! Ce ai de gând să faci?
O să te leg de un stâlp și o să te oblig să te uiți zi de zi
cum se transformă din țărancă în târfă.
Marcus, prietene...
Sună foarte bine,
dar n-o să faci nimic.
Eu o să-i dau cep.
Apoi e a voastră.
Puteți s-o luați toți.
Las-o în pace!
Oprește-te!
Desert. Perfect!
O vreau neapărat.
Te rog!
O omor.
Asta vrei?
Ia uite cine ni s-a alăturat!
Omoar-o! Omoară-i pe amândoi!
Ce mai aștepți? Ți-am dat un ordin.
Omoar-o pe...
Va trebui să luptăm.
Kora, ai nevoie de ăsta.
Era acolo unde s-a prăbușit nava.
Credeam că s-a pierdut.
În cultura noastră nu folosim arme.
M-am temut că e periculos.
Aveai dreptate.
Mulțumesc.
Unde te duci?
E un general pe nume Titus.
A fost cândva eroul Ținutului,
dar el și trupele lui s-au întors împotriva Planetei Mame.
Am auzit că încă trăiește.
Dacă-l găsesc și-i găsesc soldați...
Gunnar!
Anul trecut, în Providence, ai vândut cereale rezistenței.
Da, am cunoscut un bărbat acolo care m-a prezentat insurgenților.
Frații Bloodaxe.
- Mai poate da de ei? - Cred că da.
Mă duci la el?
Sigur că da.
Mai aduceți un uraki!
Un general și o armată?
Poate că avem o șansă.
Ai grijă!
Drum bun... amândurora!
Ai luptat pentru Planeta Mamă?
Pentru Ținut?
Se poate spune și așa.
Erai de rang înalt, nu?
Ești căutată pentru dezertare?
Și nu numai.
Bine.
Mai ai vreo întrebare?
N-o să ne omoare, nu?
Înțeleg că au dat un exemplu cu Sindri
ca să ne sperie,
dar suntem fermieri, nu suntem periculoși.
De unde știi că o să ne distrugă?
Când au venit pe planeta mea aveam nouă ani.
N-au cerut nimic.
N-au negociat.
Voiau doar să distrugă.
Trupele Planetei Mame erau conduse de un tânăr general pe nume Balisarius,
care trăia pentru extazul luptei.
Oamenii de pe planeta mea s-au apărat cu vitejie,
dar asta doar l-a înfuriat pe tânărul general
și l-a făcut să-și verse nervii pe nevinovați.
M-am trezit față în față cu Balisarius,
care iubea să-și conducă trupele
nu de pe puntea unei nave,
ci de pe câmpul de luptă.
Balisarius mi-a ucis toată familia și m-a luat cu el.
Nu știu de ce m-a cruțat.
De ce, dintre sutele de mii de oameni pe care i-a ucis,
pe mine m-a lăsat în viață.
Probabil că a văzut ceva în mine.
Cineva care-i împărtășea durerea.
Mi-au spus Arthelais
și m-au învățat istoria Planetei Mame.
Timp de cinci ani am trăit pe navă cu soldații,
singura mea familie.
Fără blândețe.
Doar lecțiile aspre ale războiului.
Mă lua deseori în misiuni diplomatice
și eram copilul lui.
Eram protejata lui. Eleva lui.
Eram una dintre ei.
Fiica unui comandant decorat.
Prietena regelui și a familiei regale,
trăind în lux.
Dar, indiferent de statutul meu social, trebuia să-mi fac datoria.
Să lupt pentru Planeta Mamă.
La Academia Militarium ne încurajau să ne găsim parteneri.
Cineva pe care să-l apărăm cu prețul vieții
când politica de expansiune era prea abstractă
și motivele cuceririlor se pierdeau în sălbăticia luptei.
Haide! Să vă văd!
La 18 ani am devenit ofițer și am primit comanda unui regiment.
Am luptat pentru rege pe lumi îndepărtate,
sub stindardul celor care-mi uciseseră familia
și-mi distruseseră lumea.
Mă instruiseră,
mă distruseseră și mă refăcuseră după chipul lor.
Îți spun asta ca să știi cine sunt.
Ai întrebat de unde știu că o să vă distrugă.
Eu asta aș face.
ORAȘUL-PORT PROVIDENCE - VELDT
Hawkshaw.
Vânători de recompense. Lucrează pentru Imperium.
Stai!
Nu!
E omul nostru, pe el îl căutam.
El m-a prezentat fraților Bloodaxe.
Nu ți-au spus cum altfel să-i contactezi?
Nu. Au spus că se ascund pe planeta Sharaan,
- ...protejați de regele Levitica. - Levitica.
Vino!
Carbost.
Dacă vrem să-i găsim pe frații Bloodaxe trebuie să-i contactăm pe leviticani.
Ne-am putea da de gol. Îl găsim pe general, apoi, pe rebeli.
E proprietara ta?
Dispari! Nu-i de vânzare.
Totul e de vânzare aici. Cât ceri?
- Am o cameră sus... - Nu.
...cu așternuturi relativ curate.
Generoasă ofertă! Dar nu cred...
Îți garantez că până dimineață
o să te rogi de mine.
Am spus să pleci.
Hai, mămico!
- Lasă-l să se joace! - Ar fi bine să pleci.
Fii atentă, jigodie geloasă...
Tu să fii atent! Ți-am spus să pleci.
Caut informații.
A auzit cineva de generalul Titus sau știți unde ar putea fi?
Sigur, generalul Titus.
E nebun de legat. A întors armele împotriva Planetei Mame
în bătălia de la Sarawu.
Știi unde e?
Din câte am auzit, lupta în arena de pe Pollux.
Aș fi precaut în locul tău, domniță.
Ultimul vânător care-l căuta a sfârșit cu capul într-o țepușă,
la intrarea în arenă,
ca avertisment să nu fie deranjat.
Deci e pe Pollux.
- Ăsta-i planul tău? - Ăsta e.
Ce e?
Ne trebuie o navă care să ne ducă pe Pollux.
Începi să înveți.
Jigodie!
Ar fi trebuit să mă omori.
Acum o să mori tu.
Îți dau o șansă să te întorci și să pleci.
Ne dai tuturor o șansă?
Ucideți-o!
Impresionant!
Acei hawkshaw care te-au plătit lucrau pentru Planeta Mamă?
- Nu-mi plac vânătorii de recompense. - Nu-mi pasă.
Și, ca să fie clar, nici mie.
Ești mercenar?
Nu, nu-i genul meu.
Sunt mai curând un oportunist, ai putea spune.
Un adevărat erou...
Stați!
V-am auzit. Vreți să ajungeți pe Pollux.
- V-aș putea ajuta. - Suntem simpli fermieri.
Căutăm soldați care să lupte împotriva Planetei Mame.
Avem ceva bani, dar nu te-ai îmbogăți.
Înțeleg.
Mă plătiți cât credeți de cuviință.
Soldați pentru un război cu Planeta Mamă?
Eu sunt Kai.
Veniți! Nava mea e în port.
Stabilesc traseul către Pollux.
Trebuie să fac o escală pe Neu-Wodi. E un fermier acolo.
Are un om care v-ar putea ajuta.
Merită să pierdem timpul?
Nu ne permitem să-l irosim.
Cred că o să vă placă.
Ai mai părăsit planeta?
Nu.
Ce făceai la fermă?
Supravegheam recolta și semănatul, catalogam semințe și mă asiguram...
Foarte frumos! Ține-te bine!
Intră!
Cassius, tu erai! Bine.
Am primit un comunicat de la hawkshaw.
Ne solicită o întâlnire.
Se pare că au capturat o creatură
care are informații importante despre insurgenți.
Devra Bloodaxe și fratele ei.
Bloodaxe?
Asta...
Excelent, Cassius!
Anunță-mă când sosesc!
- Am înțeles. - Hei!
O GOSPODĂRIE DE FRONTIERĂ - NEU-WODI
E însuși nemernicul de pe Saaldorun!
- Ce te aduce tocmai aici? - Mi-a lipsit zâmbetul tău.
- Îl mai ții pe ăla înlănțuit în spate? - Pe Tarak? Da, își achită datoria.
Încă vreo două duzini de sezoane și suntem chit.
Ce-ți pasă?
Putem vorbi cu el?
S-ar putea să te alegi cu ceva.
Dacă pot face bani așa...
Tarak!
Vor să vorbească cu tine.
- Cum te-ai ales cu lanțul la picior? - Am făcut multe greșeli.
Dacă mă acuzați de infracțiuni împotriva Planetei Mame,
sunt vinovat. Discută cu el!
Nu pentru asta am venit.
Suntem dintr-un cătun, vrem să angajăm luptători
care să ne instruiască și să ne apere de trupele Planetei Mame.
- Nu sunt prietenul Ținutului. - Bine.
Asta se știe.
Și lupt cu drag cu voi,
dar... am o datorie, iar eu îmi achit datoriile.
Cât îți datorează?
Pentru 300.000 de darami, trec cu vederea neplăcerile suferite.
Ce porcărie!
N-avem atâția bani.
N-aveți bani.
Îmi plac jocurile de noroc.
Asta e...
Pe ce pariem?
Dacă Tarak îmblânzește creatura aia, datoria e achitată.
Dar, dacă n-o călărește, vă leg pe toți în lanțuri.
Asta e oferta.
Ține-l mai strâns!
Atenție la coadă!
Îl poți călări?
Da... pot să-l călăresc.
Trage tare!
Nu-l lăsa să facă ce vrea!
- Lăsați hățurile! - O să te facă bucăți.
Lăsați hățurile și plecați! Acum!
Cum vrei... Lăsați-le...
Nu-ți fac nimic.
Ești departe de casă, ca și mine.
Noi doi...
semănăm.
Am fost răniți...
trădați... încrederea ne-a fost înșelată.
Amândoi cunoaștem teama.
Dar cea mai mare teamă a noastră...
e teama de noi înșine.
Așa...
Să le arătăm că nu ne temem!
Să le arătăm că lanțurile care ne leagă nu ne reprezintă!
Ușurel... Haide!
Uite!
Da.
E în regulă.
Hickman, am făcut ce ai cerut.
Ți-ai achitat datoria.
Fii blând cu ea!
Fugiți!
Nu.
Bravo, fetițo!
Tarak, haide!
Mi-a plăcut. Mai știi pe cineva pe drum?
S-ar putea să am câteva idei.
PLANETA-MINĂ DE COBALT - DAGGUS
Care-i treaba?
Reprezentăm un sat de pe o lună mică, Veldt.
Satul e amenințat cu anihilarea de către armatele Planetei Mame.
Căutăm războinici
care să-i protejeze.
Îți cunoaștem reputația,
ne-am gândit că te interesează.
- Nemesis, te rog! - Ține-o!
Ajut-o, te rog!
Nu te apropia!
Vreau să vorbim, nimic altceva.
Sunt în dificultate, așa e.
Dar nu sunt proastă.
Știu de ce ai venit. Vrei copila.
Da.
Nu ți-o dau.
E a mea.
Are o mamă care o așteaptă.
Care-i duce dorul.
De ce mi-ar păsa de suferința ei, dacă vouă nu vă pasă de a mea?
Ăsta era căminul meu înainte să vină ei.
Simți cum e aerul?
Mi-a otrăvit trupul.
Mi-a slăbit ouăle și copiii mei nu se pot naște.
Merit dreptate.
Înțeleg.
Dar asta nu e o soluție.
E o diferență între dreptate și răzbunare.
Chiar este?
Mă îndoiesc.
Cunosc suferința unei mame.
Știu câtă singurătate aduce.
Dar nu-i poți face rău fetei.
Nu te las.
Te cred. Dar vreau să mă înțelegi.
O să ucid copilul ăsta
și o să tot ucid până când toate mamele o să verse lacrimi de regret
că au venit la minele de pe Daggus.
La naiba!
Vino!
Să mergem!
Hai! Înapoi!
Vino încoace!
A fost...
A fost fantastic.
Nu sărbătoriți așa ceva!
Nu e nimic onorabil.
Oricare dintre voi ați fi putut zace aici,
în văgăunile unei lumi uitate,
în numele răzbunării.
Ar fi bine să țineți minte asta.
Ai făcut treabă bună mai devreme. Cu copilul.
- Încercam să ajut. - Pentru unii nu e ceva firesc.
Pentru tine este.
Acasă ai salvat-o pe Sam fără să eziți.
Pentru bunătate merită să mori.
Cred asta.
N-a fost așa mereu.
Ți-am zis, am luptat pe nenumărate planete.
Vestea victoriilor mele a ajuns la urechile tatălui meu adoptiv...
și ale regelui.
Pentru loialitate și servicii
am fost avansată în Garda de elită a familiei regale.
Tatăl meu a aranjat transferul.
Nu știam că avea alte planuri.
Am primit onoarea
de a fi garda de corp a prințesei Issa.
Prințesa fusese botezată după străvechea regină Issa,
dătătoarea de viață.
În poveștile despre regină
se spunea că avea puterea să dea viață.
Părea o legendă, o metaforă
creată ca reacție la generațiile de război și cuceriri.
Dar povestea încă aprindea imaginația oamenilor.
Se credea că prințesa mea are aceeași putere.
Am văzut de mai multe ori lucruri... inexplicabile.
Lucruri care mă făceau să cred că e diferită.
Specială.
Regele mi-a spus cândva...
Când o să devină regină,
o să ne redea compasiunea pe care eu am pierdut-o
după atâția ani de lupte grele.
„O să fie zorii unei ere mai bune.”
Că prietenia noastră o protejează.
Credeam în ea.
În bunătatea ei.
Credeam în capacitatea ei de a ne salva.
ARENA GLADIATORILOR DE PE CASTOR LUNA LUI POLLUX
Marele general Titus.
Mulțumesc.
Bine.
Sigur e o idee bună?
Să-l spălăm și să-l trezim!
- Da, e suficient. - Hai!
- Ridică-l!
- Hai! - Lăsați-mă!
Ce crezi că faci?
Suficient! Mulțumesc.
Ai comandat trupele răsăritene ale fostului rege?
Nu ești legendarul general Titus?
Nu știu ce tot bombăni acolo.
De ce nu mă lași în pace?
Pentru că sper că generalul de demult încă se găsește în omul din în fața mea.
Ce vrei de la mine?
Oamenii mei au murit fiindcă am capitulat.
M-am săturat să retrăiesc zilnic coșmarul ăla.
Te rog, lasă-mă să mor în pace!
Nu cred că ți-e scris să mori aici...
- Generale. - Nu-mi mai spune așa!
- N-am rang sau privilegii. - Vreau să-ți fac o ofertă.
Îți dau șansa să te mântuiești.
- Nu există mântuire pentru mine. - N-am timp să-ți plâng de milă!
Cum rămâne cu oamenii tăi care au murit?
Cum rămâne cu ei?
Dacă nu vrei mântuire,
ce zici de răzbunare?
El știe unde sunt insurgenții?
Da, domnule.
Te ascult!
Îmi dați drumul dacă spun ce știu?
Îți promit că te eliberez.
N-am mai văzut-o pe Devra Bloodaxe de un sezon,
dar atunci erau pe Sharaan, sub protecția regelui...
Levitica.
Continuă!
A trecut ceva vreme, dar sigur erau acolo.
Vorbiți cu Levitica!
Așa o să fac. Mulțumesc.
Parcă aveam o înțelegere.
Aveam.
Ești liber.
Disecați-i creierul și vedeți dacă mai găsim vreo informație!
Ne înclinăm apoi în fața regelui Levitica.
Am înțeles! Pornim spre Sharaan.
Să mergem!
PLANETA REGELUI LEVITICA - SHARAAN
Răbdarea ta e apreciată și te asigur
că Devra știe că ești aici.
În curând o să anunțe când te primește.
Mulțumesc, Levitica, mărite rege!
Așteptăm sosirea lor.
Priviți!
Fermierule, de ce ne-ai contactat de pe o navă necunoscută, fără stindard?
Credeam că există încredere între noi după ultima întâlnire.
Am cumpărat cerealele ca să ne hrănim luptătorii.
Tu faci negoț, noi facem revoluție, nu e același lucru.
Înțeleg.
Sosirea voastră ne pune în pericol pe noi și pe binefăcătorul nostru.
Dar nu mai avem nevoie de cerealele tale.
Putem supraviețui datorită generozității regelui Levitica,
așa că vă sugerez să plecați imediat.
N-am venit să vindem cereale. Satul a fost vizitat de un cuirasat
care-i pune în pericol existența.
I-am recrutat pe războinici
și mi-am dat cuvântul că-i duc să-i apere pe fermieri.
- Dar timpul ne presează. - Poftim?
O mână de oameni contra unui cuirasat?
De asta am venit. Aveți oameni și nave.
Ne puteți ajuta să ne apărăm.
Sigur, vă plătim cu surplusul recoltelor noastre.
E tot ce avem.
Trupele mele contra Privirii Regelui? E sinucidere curată.
Nu distrugi nava cu câteva zeci de oameni.
Nava și cei de la bord sunt distrugători de lumi.
Îmi pare rău, e imposibil.
Omul ăsta nu e revoluționar.
E un simplu fermier.
Cu negoț sau fără,
ai lui au muncit cu mâinile goale pentru cerealele ce v-au hrănit. Pe toți!
Din cauza acelei tranzacții,
satul lor e amenințat de amiralul Noble,
care vrea să pună capăt revoluției voastre.
Înțeleg.
Vin cu voi.
Mulțumesc.
Frate, să discutăm!
Puținele noastre victorii s-au bazat pe tactică.
Nu putem lupta în câmp deschis.
Dacă fermierii ne-au găsit, în curând o să vină și Noble.
N-o să las altă planetă să piară pentru noi.
Și cei pe care-i comanzi?
Pot hotărî singuri.
Oamenii ăștia au venit la noi
fiindcă n-au la cine apela.
Au venit să ne ceară ajutor,
să înfrunte un cuirasat de pe Planeta Mamă.
Nu asta e și cauza noastră?
Nu sunt și ei cum am fost noi cândva?
Dacă nu protejăm casele acestor fermieri rebeli,
revoluția nu are niciun sens.
De bunăvoie,
care sunteți dispuși să muriți pentru crezurile noastre,
nu să se ascundă în spatele lor?
Milius!
De ce nu mă mir?
Dacă nu vin, cine mai are grijă să te întorci întreg?
Mulțumește-i lui Levitica și părăsește planeta!
Soră, pe curând!
Poate că nu e chiar sinucidere.
De ce a acceptat să vă ajute?
Bloodaxe? Crezi că n-ar fi trebuit?
Nu e un plan de perspectivă.
Slăbește puținul rămas
din cum vrei să-i spui chestiei ăsteia...
Rezistență, insurgență.
Și pentru ce, Kora?
Pentru șansa de a fi nimicit de un cuirasat?
Vinovăția e o motivație puternică.
Da, vinovăția. Partea urâtă a onoarei.
Cred că am avut și eu asta cândva.
Onoare.
Îți vine să crezi?
E adevărat.
Ce părere ai?
Mai am vreo 10-15 sezoane până fur de la cine nu trebuie.
O să fiu înjunghiat de un tâmpit într-o bătaie dintr-un bar.
E numai vina ta.
Mă faci să vreau să fiu onorabil.
Dacă aveai mai mulți oameni,
n-aveai atâta nevoie de mine.
Ești dispus să lupți cu noi?
Cum mă implorați...
Kai, nu te implorăm.
Atunci, cum mă rugați...
Dacă-mi dai voie.
Ar fi o problemă.
Mizeria din cală.
Am cumpărători în Gondival.
Nu sunt prea răbdători.
Ar fi bine să închei cu cariera de hoț
înainte să înfruntăm un cuirasat.
Ai zis și tu că ai nevoie de mine.
- N-am spus asta. - Ba cred că da.
Stabilesc traseul și-i anunț că venim.
Asta mă face om bun?
Te implor...
Te rog!
Ți-am spus adevărul.
Nu mai am nimic de zis.
Adevărul e
că ai găzduit dușmani ai Planetei Mame,
le-ai oblojit rănile și le-ai reparat navele stricate,
totul pentru codul tău moral al onoarei și milosteniei.
Civilizația noastră a prosperat timp de 10.000 de ani
având ca principale dogme onoarea și milostenia.
Da, onoare și milostenie...
Vezi asta?
Nava aia e Privirea Regelui.
E botezată în onoarea părintelui ucis.
Așa că...
știu ce-i onoarea.
Nu și milostenia.
Regele nostru a fost milos cu un venetic ca tine,
dar pentru asta a fost ucis.
Am botezat astfel nava ca să ne amintim că am pierdut puterea privirii lui
binevoitoare din cauza milei.
Și să ne amintim că, dacă acea privire zăbovește asupra noastră
chiar și pentru o clipă,
ne poate schimba viața pe vecie.
Azi a căzut asupra ta.
Putem ataca.
Confirm.
Foc de voie!
Domnule, am primit un mesaj de la un hawkshaw.
Se apropie de frații Bloodaxe.
În sfârșit, vești bune!
Pregătiți hiperlansarea!
O să le prind personal pe javrele alea trădătoare.
Ce ordine aveți pentru Privirea Regelui?
După ce nimiciți planeta,
ne întâlnim, aflăm unde se află restul insurgenților
și-i distrugem pentru totdeauna.
Am înțeles.
STAȚIE COMERCIALĂ NEÎNREGISTRATĂ GONDIVAL
Kai a spus că astea sunt cutiile.
- Avem una aici. - Bine.
Luați-le pe cele gri!
- Sunt însemnate. - Bine.
Nu vă uitați în ele! Nu vreau să vă schimbați părerea despre mine.
Unde le punem?
- E un spațiu în spatele podului. - Bine.
Duceți-le dincolo de pod!
Să descărcăm și să plecăm de pe stânca asta!
Renunț bucuros la viața asta.
Bine.
Voiam să mă asigur că apare în acte.
Piloți!
După ce andocați navele, faceți rost de combustibil!
Voi doi, supravegheați de la înălțime!
Cum stăm?
Am terminat.
- Să mergem! - Da.
Pe locuri!
Ceva nu e în regulă.
În genunchi!
Nu-i momentul să faci pe eroul.
Când?
Pe Veldt, în Providence, prima oară când ți-am auzit povestea.
M-am gândit că idealurile tale de rezistență îmi aduc câteva recompense.
Tarak, de exemplu...
Lumea lui a fost înrobită.
Mai era și Nemesis.
Familia ei a fost măcelărită.
Dar generalul Titus?
Știi cât valorează doar el?
Toți ar fi profitat de ocazia de a se răzbuna pe Ținut,
chiar dacă primeau doar un sac de cereale.
Și mai erai tu. Kora.
Sau să-ți spun Arthelais?
Cea mai valoroasă captură.
Știi ce a făcut Planeta Mamă cu planeta mea?
Nu doar că au distrus-o.
Au torturat toți bărbații, femeile și copiii.
I-au lăsat în pragul morții și i-au transformat în scrum de pe orbită.
Știi ce am învățat atunci?
Să nu mă mai aflu de partea greșită a istoriei.
Asta crezi că facem noi?
Nu.
Ați ales o tabără care nici n-ajunge în cărțile de istorie.
- Ce s-a întâmplat cu onoarea? - Da, ce s-a întâmplat?
Mizerabilule!
Pe cine avem aici?
Chiar că da...
Comandante Bloodaxe.
Liderul insurgenței,
după care a fost trimisă Privirea Regelui.
El îmi va asigura locul în Senat.
Ar fi o greșeală să nu pomenesc că avem un membru al familiei regale.
Tarak Decimus.
Sau să spun „prințul Tarak”?
Generalul Titus.
N-are nevoie de prezentări.
Acțiunile sale de la bătălia de la Sarawu sunt cunoscute.
Fermierul.
Ambițiosul fermier.
Mă mândresc că nu pot fi surprins.
Dar uite că e posibil.
Înțeleg de ce sunt ei aici... dar nu și tu.
Ce-ai avea de câștigat din riposta asta jalnică?
Spune-mi!
Da...
Legendara spadasină cunoscută doar ca Nemesis.
A asasinat 16 înalți ofițeri imperiali și pe gărzile lor de corp.
Totul în tentativa de a-și răzbuna copiii măcelăriți.
Firește.
Mi s-a părut că ai ceva cunoscut
în satul ăla infect.
Acolo, printre oamenii ăia simpli,
era cea mai căutată fugară din univers.
Cea care lasă cicatrici. Arthelais.
Știi ce ai făcut pentru mine, Arthelais,
oferindu-te așa?
Îi duc regentului trupurile voastre și o să fiu eroul Ținutului.
Vor cânta despre vitejia mea.
Eu am făcut toată treaba.
Să ne grăbim!
Îi transportăm paralizați, în caz că le vine vreo idee.
În picioare! Am o treabă pentru tine.
Uite... Bine.
Dacă-ți joci cărțile cum trebuie, poate scapi cu viață.
Ești dement.
Și tu ești laș.
Ajunge să apeși pe trăgaci.
N-o fac.
Ba da.
Poți s-o faci. Apasă pe trăgaci!
Știu că o iubești.
Kora!
Gunnar!
Îmi pare tare rău!
Poți s-o faci.
Piloți, la nave!
Eliberează-mă! Să mergem!
Nu!
Perfect!
Și-au dat viața pentru noi.
Au crezut în cauza lor.
Așa merită să mori.
Și ar fi trebuit să mor cu ei.
Știu cum e
să te simți vinovat că trăiești când camarazii tăi au pierit.
Onorează-i!
În tot ce faci de acum înainte.
Poartă-i cu tine.
Ce am făcut azi a fost o lovitură pentru Planeta Mamă.
Infractori și oameni de rând au înfruntat o mașinărie de război.
Acest mic gest de sfidare le dă un glas celor ignorați.
Nu e vorba doar de un ofițer ticălos și de câțiva oameni ai lui.
E un început.
Ce o să facă acum?
Echipajele Imperiumului nu sunt cunoscute pentru curaj.
După moartea amiralului, protocolul cere întoarcerea navei.
Asta e bine.
Tot suntem plătiți, nu?
Înțelegerea e valabilă.
Plata ne așteaptă pe Veldt.
Îți datorez mulțumiri, Gunnar. N-aveam încredere în pilot.
Toți îi datorăm mulțumiri.
Ne-a salvat.
Mă întrebam...
E adevărat ce a spus vânătorul de recompense? Ești Arthelais?
Kai era un mincinos și un hoț care voia să vă vândă pe toți.
Mai vrei ceva, generale?
Nu-mi spune „general”!
Vedeți?
Acolo.
Ăla e satul nostru.
Suntem acasă.
Acasă.
N-am avut niciodată așa ceva.
Aproape că e păcat că l-ai ucis pe Noble
și nu mai luptăm.
Ar fi fost un loc frumos unde să mor.
Așa e.
Să mergem!
Pregătiți-l de transmisie!
Balisarius așteaptă.
Domnule, să-l stabilizăm mai întâi?
Nu, nu-l facem pe regent să aștepte.
Legătură neuronală.
Avem legătura.
Conexiune completă.
Semnalul e puternic.
Trimite-l!
Stăpâne!
Balisarius.
Am găsit-o.
Am găsit-o pe Arthelais.
Cea care lasă cicatrici.
- Sigur e ea? - Da, milord.
Era însoțită de generalul dizgrațiat Titus și de Darrian Bloodaxe.
Suntem pe cale să-i prindem.
Comandante,
credeai că asta e o veste bună?
Că fiica mea, Arthelais,
unul dintre cei mai periculoși războinici
din istoria conflictelor militare, e acum de partea insurgenților?
Ar trebui să mă bucur
că și-a unit forțele cu un comandant genial ca generalul Titus?
Domnule, o s-o prindem.
O să vă aduc capul ei.
Mă tem că tocmai capul tău e cel aflat în primejdie.
O să strivești insurgența până la ultimul om, ai înțeles?
Apoi o s-o prinzi pe fiica mea în viață
și o să-mi aduci copilul drag înapoi.
Ca s-o crucific la umbra Senatului.
Dacă nu mi-o aduci,
cel care o să fie executat public,
înspăimântând senatorii,
cel ale cărui urlete vor răsuna în sălile de marmură
o să fii tu.
S-a întors?
Nu știu.
N-are puls sau funcție cerebrală.
Putere maximă!
SFÂRȘITUL PĂRȚII 1
Subtitrarea: Robert Ciubotaru