I Modervärlden regerade tusen kungar i följd helt ohotade.
Men den kungliga släktens maktlystnad
gjorde att de förtärde allt på planeten.
Riket lät armén ge sig ut i den oändliga rymden
där den erövrade allt i sin väg.
Modervärldens storhet verkade vara ändlös
tills en lönnmördares förräderi dödade kungen och drottningen
och kapade den kungliga blodslinjen.
I de kaotiska efterdyningarna av kungens död
började flera erövrade planeter i Modervärldens utkanter
att viska om revolution.
Senator Balisarius tog chansen att ta makten
och utsåg sig själv till regent.
För att visa sin styrka skickade han sin brutalaste befälhavare
till ytterkanterna av Modervärldens herravälde
för att hitta och skoningslöst krossa
de som kallade sig rebeller.
Kora.
Är du inte klar?
Alla är i långhuset.
- Det här är de sista raderna. - Okej.
Okej.
Den frågade var du var.
Han och hans bror fick en stor snöälg, en tjur.
Han vill visa den innan den styckas.
Varför frågade han efter mig?
Du vet, för han...
Jag trodde bara...
Du trodde.
Framåt.
Länge sen vi åt färskt kött. Jag hade glömt hur gott det är.
Den sa att de såg sommarhjordarna återvända.
Tre dagars ritt härifrån.
- Han frågade efter dig. - Jag hörde det.
Och ja, det är imponerande.
Vilket?
Djuret?
Eller...
Eller jägaren?
Hallå!
Mitt folk,
det är min plikt som samhällets överhuvud
att påminna er om att skördens gudar kräver en hyllning.
Ja.
En offergåva.
Men vi vet ju att det är höftstötarna
och njutningens höga ljud som får fröna att gro.
Ja!
Så älska i kväll.
För skörden. För maten vi äter.
- Ja! - Ja!
För gudarna!
Stäm upp en visa.
Lite musik för att få oss på humör.
Den är en bra man.
Du borde sova.
Han är vår bästa jägare.
Och en lojal vän.
Har du funderat på en mer permanent relation?
Jag vet att han är öppen för tanken.
Han har frågat mig.
Det vi har är enkelt.
Måste det vara mer än så?
Det är bara det...
Det är ditt sista steg mot att bli fullvärdig medlem i samhället.
Det här är ditt hem nu.
Jag vill att det ska vara sant.
Vet du,
de två säsonger jag har varit här har gett mig lycka
som jag inte förtjänar.
Du måste förstå att jag är ett krigsbarn.
Att älska och älskas på riktigt, jag...
Jag vet inte om jag kan det.
Blotta tanken på kärlek, på familj, slogs ur mig.
Jag fick lära mig att kärlek är svaghet.
Och jag...
Jag vet inte om det kan förändras.
Du borde vila.
Ja.
Du gick tidigt i går kväll.
Var du trött?
Ja. Jag tänkte lägga mig tidigt.
Jag trodde att du gjorde ditt för skörden.
För när jag gick hem passerade jag Dens hus
och det var så det lät.
Jag vet inte vad du pratar om, Sam.
Det tror jag nog.
Vad tror du att de vill ha?
Allt.
De potentiella fördelarna kvittar,
ett krigsskepp över vårt land kan inte vara bra.
Det är din svaghet. Din första reaktion är alltid rädsla.
Modervärlden har djupa fickor.
Jag säger bara att vi kanske kan få ett bättre pris från dem där uppe
hellre än att handla med blodsugarna i Providence
som säljer vårt spannmål till gud vet vem.
Vi vet att du har sålt vårt spannmålsöverskott
till fienderna där uppe.
Undrar vad de skulle säga om de visste vart förra årets överskott gick.
Jag är ingen revolutionär.
De betalade bäst. Deras målsättning kvittar.
Uppenbarligen.
Sindri, jag stöttar ingen sida, bara vår by.
Det är min enda lojalitet.
Och jag tycker att vi ska visa dem välvilja, inte rädsla.
Att vi är deras partner, inte rivaler, okej?
Sa du "partner", Gunnar?
Ja. Är det ett problem?
Det där skeppet representerar inte välgång.
Deras syfte är att förstöra, underkuva och förslava.
Partnerskap finns inte i deras vokabulär.
Ge dem vad de ber om.
Men säg inget om hur bördig marken är.
Och hoppas att de inte upptäcker vem Gunnar sålde förra årets säd till.
- Ja. - Jag har hört nog.
Vi erbjuder inget.
Är det uppfattat?
De är här!
De kommer!
Hej. Jag heter Sindri. Jag är byns fader.
Välkomna.
Jag är amiral Atticus Noble, lojal representant för den mördade kungen.
Jag ger dig hans varma omfamning.
Fader, berätta om denna vackra by.
Gå med mig till vårt långhus.
Vi kan dricka öl och jag kan berätta om livet här.
Det låter bra. Visa vägen.
Vi har byggt upp ett enkelt liv här.
Vi är stolta över kärleken till vårt samhälle
och det jobb som krävs för att leva här.
Ditt folk verkar välmående.
Som deras ledare måste välgången tillskrivas dig.
Nej, vi är en gemenskap. Äran tillfaller inte en person.
I goda tider är äran delad,
men när förråden är tomma vet du vem som får bära ansvaret.
Det faller på ledarens axlar, antar jag.
Så du förstår hur det är att vara en far som måste skaffa mat till sina barn?
Jag hoppas att ditt land och Veldts folk
kan hjälpa oss att hitta en grupp revolutionärer som gömmer sig i systemet.
Min befälhavare, regent Balisarius, bad mig hitta och ställa dem inför rätta.
Vi är enkla bönder långt bort från Modervärldens politik.
Ni kan ändå hjälpa till.
Rebellerna har attackerat våra försörjningshamnar.
De leds av Devra Bloodaxe och hennes bror Darrian.
De kommer att gripas.
Men det har tagit längre tid än väntat, och våra förråd börjar sina.
Och som du säkert vet drivs en armé av magen.
Jag tänkte mig ett partnerskap där ni ger oss mat.
Det ni kan avvara, såklart.
I utbyte kompenseras ni med...
Tredubbla marknadsvärdet.
Med de pengarna kan ni köpa skördare
och robotar och slippa göra jobbet för hand.
Vi tror att om vi arbetar för hand så förbinds vi med marken
och hedrar de heliga fälten som ger oss liv.
Det ger sinnesro att veta att man spelar en ovärderlig roll
i det viktiga uppdraget att utrota Modervärldens fiender.
- Det är ett bra erbjudande. - Ja.
Om vi bara hade haft något överskott. Marken här är stenig
och ger knappt nog för att mätta oss själva.
Så jag måste tyvärr tacka nej.
Men vi är tacksamma över att få besök av en så välvillig
och mäktig beskyddare.
Inget överskott?
Inget alls?
Marken ser ju så bördig ut.
Fälten ser större ut än vad din befolkning behöver.
Jag förstår hur det kan se ut.
Men såddens storlek är ett bevis på den dåliga jorden.
Och våra hårda vintrar gör säsongen kort.
Vad sägs om den där ölen?
Ursäkta.
Det är bara...
Se på alla vackra människor.
Jag kan inte tänka mig att deras friska anleten närs av karga fält.
Vem bland er leder arbetet med skörden?
Nån av er måste ha grönare fingrar.
Nån?
Ja, sir.
Det är jag.
- Bra. - Ja, jag har hand om skörden.
Om dessa människor litar på dig, gör jag det med.
Jag försöker bara förstå hur jag kan ha så fel om marken.
Jo, sir.
Sindri, vår kära fader, ser alltid till byns bästa
och insisterar på att ha en reserv om det blir svält eller torka,
vilket, som du vet, är ledarens ansvar.
Men vi har haft tur de senaste säsongerna.
Vårt överskott är större än vi kan förvara.
Så det kan finnas
en möjlighet att vi kan avvara lite.
Beroende på hur mycket ni behöver.
Bra.
Ja, det är alltid klokt att ha lite i reserv. Eller hur, fader?
Ja.
Men jag är förvirrad.
Nyfiken på varför du sa att marken knappt ger nog
för att mätta folket.
- Det verkar inte helt sant. - Nej, vänta.
Amiralen, ingen försöker missleda dig.
Sindri har bara en konservativare syn på reserver än jag.
Men vi är båda glada över ett möjligt partnerskap.
Beakta bara vad vi i realiteten kan erbjuda.
Fader, vem är det här?
- Min... - Han är betydelselös.
Mitt folk har gett mig rätten att tala för dem.
Denna man har ingen auktoritet här.
Du gör klokt i att ignorera honom.
En oenighet.
Det är inte det idylliska samhälle jag först såg.
Fader, om jag får
erbjuda några råd om hanterandet av underordnade som behöver sättas på plats.
Jag finner att folk ibland behöver en liten påminnelse om
hur de med makt hanterar de utan makt.
Amiralen.
Sindri...
Snälla.
- Jag skulle aldrig... - Det är okej.
Jag...
Låt mig visa vad jag menar.
Snälla.
Amiralen.
Nej, sluta!
Nej!
Vad har du gjort?
När kan jag få min skörd?
Jag vet inte...
Säg mig, partner, när jag kan få min skörd.
- Nio veckor. - Bra.
Jag återkommer om tio veckor.
Du ska ha 10 000 skäppor redo för mitt skepp.
Tolv... Vi producerar knappt 12 000 skäppor.
Vi kommer att svälta ihjäl.
Jag förstår inte vad du vill.
Det är enkelt.
Jag vill ha allt.
Okej, hör på.
Flytta all utrustning till den stora stenbyggnaden.
Det räcker för tillfället.
Marcus, du hjälper mig att vräka de som bor i vårt nya hem.
Uppfattat?
Uppfattat, chefen.
Uppfattat.
Hallå, allihop.
Jag är JC-1435 från Mechanicas Militarium, kungens försvarare.
Rättelse, den mördade kungen.
Det är en ära att tjänstgöra.
Jag är menige Aris.
Vi flyttar material till den byggnaden, om du kan hjälpa till.
Tack, menige Aris. Det faller inom mina arbetsuppgifter.
Jag pratar med dig, din smutsiga kloaksköldpadda. Kom.
Vad fan väntar du på? Ut med dig!
Tack.
Vad i herrans namn tittar du på?
Förlåt, jag väntade ifall du ville ha mer vatten.
Mer vatten?
Det är så jag vill ha dem.
Unga, starka nog att kämpa emot.
Chefen.
De har gett oss en Jimmy.
Det är en Jimmy.
Jag visste inte att de fanns kvar.
Försiktigt. Marken är ojämn tills du kommer till bron.
Tack, menige Aris, men jag tror att jag klarar mig.
- De slåss inte längre, chefen. - Vad menar du med det?
Det är nåt med programmeringen.
När kungen mördades la de ner sina vapen och vägrade slåss.
Titta bara. Vad jag än gör så ger han inte igen.
Hallå!
Var försiktig, dumma maskin.
Jag ska göra dig till skrot! Hör du mig?
Du lyssnar inte.
Hallå! Sluta.
Ska jag skjuta dig istället?
Jag kan döda dig nu och ingen skulle bry sig.
- Skulle de? - Det räcker.
Vad säger du? Vill du dö?
Kom igen.
Det räcker, sa jag.
Få in lådorna i huset nu, menige.
Ja, chefen.
Är du trasig?
Nej, sir.
Upp med dig. Gå till floden. Tvätta dig.
Ni andra, sluta stirra. Fortsätt jobba.
- Fortsätt jobba, era svin. - Du också, Marcus.
Har du den?
- Jag måste gå. - Ja.
Ursäkta mig.
Tack. Det var snällt.
- Är du soldat? - För längesen.
Är det okej? Jag heter Sam.
Varsågod.
Säg mig, Sam. Känner du till historien om vår mördade kung
och hans vackra dotter, prinsessan Issa?
- Nej. - Du påminner mig om henne.
I myten kallades hon kalken eller frälsaren.
Hon var pueri salvatoris.
Till och med innan hon föddes svor jag och mina bröder vid allt vi var,
allt som finns innanför detta metallhölje, att slåss i hennes namn.
Så när ryktet nådde oss på ett avlägset slagfält
att hon, som förutsagts, hade fötts av kött och blod i vår värld,
kände jag stor värme för universum
och förlitade mig på att hon skulle bringa en ny era av fred och medkänsla.
Och föra oss hem.
Hon var magisk.
Ja. Hon var mer än magisk.
På sin kröningsdag
blev hon och vår vördade kung och drottning
kallblodigt mördade av de som de litade mest på.
Jag befarar att vi har förlorat vår heder sen det sveket.
Jag är rädd att vår medkänsla, godhet
och vår glädje
dog med den unga flickan.
Jag tror att den lever inom dig.
- Det är ditt fel, Gunnar! - Jag visste inte att han skulle döda dem.
Det kvittar. Han är död nu.
Vad gör vi med soldaterna? Det andra huset står på tur.
- Jag vet inte. - Snälla, sluta.
Vad sägs om att vi tar in skörden och ber om deras nåd?
- Ja. - Vi gör oss ovärderliga.
De kan inte döda oss. De behöver oss.
- Ja. - Han har rätt.
Jordbruk, det är vad vi kan som inte de kan.
Om vi visar hur bra vi är, måste de skona oss.
- Ja. - Ja.
- Är vi överens? Vårt arbete slåss åt oss. - Ja!
- Vårt arbete slåss åt oss. - Ja!
Då är det bestämt.
- Vi visar hur värdefulla vi är. - Okej.
Och när vi har fullföljt avtalet
måste de omvärdera hur mycket mat de lämnar kvar.
- Ja. - Ja.
Vi kan vädja till herrarna i kornboden, till deras medkänsla.
- Ja, de måste. - Bra.
Så... du sticker.
Jag trodde att du hade fått nog av det.
Du hörde dem. De lurar sig själva.
De tror att soldaterna visar nåd trots det de gjorde mot Sindri,
rakt framför dem.
När jag hittade dig i skeppsvraket
funderade jag på att lämna dig.
Jag var rädd att du skulle ge oss problem.
Men ångrar jag att jag tog in dig i våra liv?
Inte alls.
Du har blivit en av oss.
Och nu sticker du när vi behöver dig som mest.
När ditt folk behöver dig.
Jag kan inte.
Vill inte, menar du?
- Byn är redan förlorad. - Men tänk om det kan ändras?
Tänk om vi slåss, inte bara vi, utan andra.
- Vilka skulle komma och slåss? - Andra!
Andra som har anledning att hata allt som Modervärlden representerar.
Kora, du känner till universumet bättre än jag.
Tänk om du kan hitta krigarna som Noble söker.
De laglösa som kan slåss med oss.
Om jag hittar krigare som slåss för Veldt ger jag byn hopp.
Ger jag dem hopp så slåss de och förlorar.
Jag vill inte ha det på mitt samvete.
Och jag vill inte kasta bort mitt liv som ni gör.
Kolla här.
Du, vattentjejen!
- Kom hit. - Vad är det?
Behöver du mer vatten?
Bara lite vatten.
Sluta!
Vad händer annars?
Hjälp!
Hjälp mig!
Hjälp!
- Tyst! - Släpp mig!
- Hjälp mig! - Håll tyst!
Nej. Snälla!
- Käften. - Hjälp mig, snälla! Hjälp!
- Hjälp mig! Släpp mig! - Håll tyst!
Släpp mig!
Nej!
Bravo. Vad vill du?
Jag tänker binda fast dig och tvinga dig att titta varje dag
när hon förvandlas från bondtös till hora.
Marcus, min gode man...
Det här låter trevligt,
men du ska inte göra nåt.
Inte förrän jag har tagit den här kvinnan själv.
Sen kan du få henne.
Sen kan ni alla få henne.
Släpp henne!
Sluta!
Sluta.
Efterrätt. Perfekt.
Henne ska vi absolut ta.
Snälla.
Jag dödar henne.
Vill du det?
Se vem som vill vara med.
Döda henne. Döda dem båda.
Vad väntar du på? Jag gav dig en order.
Döda sl...
Vi kommer att behöva slåss.
Kora, du kan behöva den här.
Jag hittade den vid olycksplatsen.
Jag trodde att den var borta.
Såna vapen passar inte i vår kultur.
Den kunde vara farlig.
Du hade rätt.
Tack.
Vart ska du ta vägen?
Det finns en general som heter Titus.
Han var en hjälte i riket
som vände sina styrkor mot Modervärldens.
Det sägs att han är kvar där ute.
Om jag hittar honom och män som han kan leda...
Gunnar.
Du sålde spannmål till motståndsrörelsen i Providence.
Ja. Jag mötte en man där som presenterade mig för rebellerna.
Bloodaxes.
- Vet han hur man hittar dem? - Det är möjligt.
Kan du ta mig till honom?
Självklart.
Hallå! Ta hit en till uraki!
En general och en armé.
Vi kan ha en chans.
Var försiktig.
Ta hand om er.
Var du soldat för Modervärlden?
Krigade för riket?
Det kan man säga.
Högt uppsatt, antar jag?
Är du eftersökt för desertering?
Det och annat.
Okej.
Nåt mer du vill fråga?
De dödar oss väl inte bara?
Sindri ska väl vara ett varnande exempel,
för att kuva oss,
men vi är bara bönder, vi är inget hot.
Hur vet du att de vill förgöra oss?
Jag var nio år när de kom till min värld.
De bad aldrig om nåt.
Det fanns inga villkor.
Bara förstörelselust.
Modervärldens styrkor leddes av unge general Balisarius,
som älskade stridens vanvett.
Mitt folk hade organiserat ett modigt försvar,
men det väckte bara generalens vrede
och provocerade honom att ta ut sin ilska på oskyldiga.
Jag stod öga mot öga med Balisarius,
som älskade att befalla sina trupper, inte från kommandotornet på skeppet,
utan från själva slagfältet.
Balisarius dödade hela min familj och tog mig med sig.
Jag vet inte varför han skonade mig.
Varför han, av de hundratusentals som dog på grund av honom,
valde att låta mig leva.
Han såg väl nåt i mig.
Nån att dela sin smärta med.
De gav mig namnet Arthelais.
Jag påbörjade min träning och utbildning i Modervärldens historia.
Och i fem år levde jag på skeppet med soldaterna,
som var min enda familj.
Inget medlidande.
Bara krigets hårda lärdomar.
Han tog ofta med mig på diplomatiska uppdrag,
och jag var hans barn.
Jag var hans skyddsling, hans elev.
Jag var en av dem.
En dekorerad befälhavares dotter.
Vän med kungen och kungafamiljen,
med ett privilegierat liv.
Men oavsett min sociala ställning, förväntades jag göra min plikt.
Att slåss för Modervärlden.
På Militärakademien uppmuntrades vi att hitta en älskare.
Nån vi kunde försvara med vårt liv
när expansionspolitiken blev för abstrakt,
och när anledningen till kriget gick förlorad i stridens grymhet.
Kom igen! Fortsätt!
Så när jag var 18 blev jag officer och fick leda en trupp.
Jag stred för kungen i avlägsna världar
under fanan för folket som hade mördat hela min familj
och förstört min värld.
De hade tränat mig,
brutit ner mig och återuppbyggt mig till deras avbild.
Jag berättar detta så att du vet vem jag är.
Du frågade hur jag vet att de vill förgöra er.
Det skulle jag ha gjort.
HAMNSTADEN PROVIDENCE VELDT
Hawkshaws.
Prisjägare. De arbetar åt imperiet.
Vänta.
Nej.
Det är vår man. Han vi ska träffa.
Han som presenterade mig för Bloodaxes.
Gav de dig nåt annat kontaktsätt?
Nej, de sa att de höll till på planeten Sharaan.
- Under beskydd av kung Levitica. - Levitica.
Kom.
Carbost.
Jag tror att vår bästa chans att hitta Bloodaxes
är att kontakta leviticanerna.
Det kan blotta oss.
Vi hittar general Titus först, sen rebellerna.
Är det din ägare?
Gå. Han är inte till salu.
Allt är till salu här, så... hur mycket?
- Jag har ett rum där uppe... - Nej.
...med hyfsat rena lakan.
Det är generöst, men jag tror inte...
Jag lovar att imorgon
kommer du att be om mer.
Gå, sa jag.
Kom igen, mamma.
Låt honom leka.
Du måste gå.
Lyssna noga, svartsjuka lilla slyna...
Nu ska du lyssna noga. Jag sa åt dig att gå.
Jag söker information.
Har nån hört talas om general Titus eller vet var han är?
Självklart, general Titus.
Galen jävel. Vände sina egna män mot Modervärldens styrkor
i slaget om Sarawu.
Vet du var han är?
Det sista jag hörde var att han slogs i amfiteatern på Pollux.
Jag skulle vara försiktig, fröken.
Den sista som sökte honom fick sitt huvud uppsatt på en påle
utanför amfiteaterns ingång
som en varning för att störa honom.
Så han är på Pollux.
- Är det din plan? - Det är min plan.
Vad?
Vi behöver ett skepp till Pollux.
Du börjar fatta.
Hallå! Slyna!
Du skulle ha dödat mig.
Nu ska du dö.
Jag ger dig en chans att vända dig om och gå härifrån.
Tänker du ge oss alla en chans?
Döda henne.
Imponerande.
Prisjägarna som betalade dig, arbetade de för Modervärlden?
- Jag gillar inte prisjägare. - Jag frågade inte.
Jag ogillar också prisjägare.
- Är du torped? - Nej. Det är inte min grej.
Snarare en opportunist, kan man säga.
En riktig hjälte?
Vänta.
Jag hörde att ni försöker ta er till Pollux.
- Jag kan hjälpa er. - Vi är bara enkla bönder.
Vi söker efter soldater till ett slag mot Modervärlden.
Vi har lite pengar, men det är inget du blir rik på.
Jag förstår.
Betala mig vad det är värt för er.
Soldater till ett slag mot Modervärlden?
Jag heter Kai.
Kom, mitt skepp är i hamnen.
Okej. Sätter kurs mot Pollux.
Jag måste stanna på Neu-Wodi först.
Det finns en ranchägare där. Han har en man som kan passa er.
Är han värd vår tid? För vi har ingen tid att slösa.
Ni gillar nog honom.
- Har du lämnat planeten nångång? - Nej.
Vad gjorde du på gården?
Jag leder skörden och sådden, katalogiserar frön och ser till att...
Det låter bra. Håll i dig nu.
Kom in.
Cassius, det är du. Bra.
Vi har fått ett meddelande från prisjägarna.
De vill ha ett möte med oss.
De har fångat en varelse som har viktig information om rebellerna,
Devra Bloodaxe och hennes bror.
Bloodaxe?
Det...
Utmärkt, Cassius.
Meddela mig när de kommer.
- Ja, sir. - Hörni.
GRÄNSGÅRDEN NEU-WODI
Nämen, är det inte saten från Saaldorun?
- Vad för dig ända hit? - Jag saknade ditt leende.
Har du kvar den kedjade mannen?
Tarak? Ja, han arbetar av sin skuld.
Ett par dussin säsonger till så är vi kvitt.
Hurså?
Får vi prata med honom?
Du kan tjäna på det.
Om det finns pengar att tjäna...
Hallå!
Hallå! Tarak!
De vill prata med dig.
- Vad föranledde kedjan runt benet? - En lång rad misstag.
Ska ni beskylla mig för brott mot Modervärlden så är jag skyldig.
- Ta det med honom. - Det är inte därför vi är här.
Vi kommer från en liten by och vi vill leja krigare
som kan träna och skydda oss mot en styrka från Modervärlden.
- Jag är inte vän med riket. - Okej.
Det är välkänt.
Och jag slåss gärna med er, men...
...jag är skuldsatt, och jag betalar mina skulder.
Vad är han skyldig?
300 000 daram bör täcka mina besvär.
Skitsnack.
Vi har inte så mycket.
Inga pengar.
Jag älskar vadslagning.
Okej.
Vad är vadet?
Om Tarak kan tygla varelsen där ute så är han skuldfri.
Om han inte rider honom
så får ni alla en kedja och boja.
Det är villkoret.
Håll den hårdare!
Se upp för svansen!
Kan du rida honom?
Ja. Jag kan rida honom.
Dra hårt! Låt honom inte kämpa emot!
Släpp tömmarna.
Hon sliter dig i stycken.
Släpp tömmarna och gå härifrån. Nu.
Som du vill. Släpp dem.
Jag ska inte skada dig.
Du och jag är långt hemifrån.
Du och jag...
...vi är lika.
Vi har blivit sårade och förrådda. Vår tillit har krossats.
Du och jag vet vad rädsla är.
Men den största rädslan...
...är rädslan för oss själva.
Såja.
Vi visar dem att vi inte är rädda.
Vi visar dem att vi är mer än bojorna som fängslar oss.
Lugn. Kom igen.
Där.
Ja.
Det är okej.
Hickman, jag har gjort det du bad om.
Din skuld är betald.
Var snäll mot henne.
Gå! Ut!
Hördu!
Nej.
Hördu.
Nej!
Duktig flicka.
Tarak! Kom.
Det här var bra. Vet du nån mer längs vägen?
Jag kan ha några idéer.
KOBOLTBRYTNINGSPLANET DAGGUS
Vad är det för jobb?
Vi representerar en by på en liten måne som heter Veldt.
Byn hotas av förintelse av Modervärldens arméer.
Vi söker efter krigare
som vill vara med och skydda dem.
Med ditt rykte tänkte vi att det kan vara av intresse för dig.
- Nemesis, snälla. - Håll henne.
Hjälp henne. Snälla.
Stanna där.
Jag vill bara prata. Det är allt.
Jag är helt klart orolig, det stämmer.
Men jag är inte dum.
Jag vet varför du är här. Du vill ha barnet.
- Ja, det vill jag. - Du kan inte få det.
Det är mitt.
Hon har en mor som väntar på henne.
Som saknar henne.
Varför ska jag bry mig om moderns smärta när ingen bryr sig om min?
Det här var mitt hem innan de kom.
Smaka på luften.
Den har förgiftat min kropp.
Den försvagar mina ägg och nu kan mina barn inte komma ut.
Jag förtjänar rättvisa.
Jag förstår.
Men det här är inte rätt sätt.
Det är skillnad på rättvisa och hämnd.
Är det?
Jag är inte så säker.
Jag känner till en mors smärta.
Jag känner till ensamheten i den.
Men du får inte skada barnet.
- Jag tillåter det inte. - Jag tror dig.
Men du måste förstå
att jag kommer att döda barnet
och jag tänker fortsätta döda tills alla mödrar gråter av ånger
för att de kom hit till Daggus gruvor.
Jäklar!
Kom.
Vi går.
Kom. Backa!
Kom hit.
Oj. Det var...
Det var otroligt.
Fira inte.
Det finns ingen heder i det här.
Det hade lätt kunnat vara en av er liggande här
i rännstenen i en glömd värld,
för hämndens räkning.
Ni gör bäst i att komma ihåg det.
Det var bra gjort av dig tidigare. Med barnet.
- Jag försökte bara hjälpa till. - Det är onaturligt för vissa.
Men inte för dig. Hemma räddade du Sam utan att tveka.
Vänlighet är en dygd värd att dö för.
Det tror jag på.
Så var det inte förut.
Jag berättade att jag stred i otaliga världar.
Ryktet om mina segrar nådde min adoptivfar...
...och kungen.
För min lojalitet och tjänst
befordrades jag till kungafamiljens elitgarde.
Utnämningen var konstruerad av min far.
Jag visste inte att det var nåt mer.
Jag gavs äran
att vara prinsessan Issas livvakt.
Prinsessan var döpt efter en forntida drottning,
livgivaren.
I de gamla historierna om drottningen
sas det att hon hade kraften att ge liv.
Det lät som en myt eller metafor
skapad som svar på generationer av krig och erövring.
Historien fängslade ändå folket.
Och man trodde att prinsessan, min prinsessa, kanske hade samma kraft.
Jag såg, vid mer än ett tillfälle, saker som jag inte kunde förklara.
Saker som fick mig att tro att hon var annorlunda.
Speciell.
Kungen sa en gång till mig...
När hon blir drottning
visar hon nog en medkänsla som jag har förlorat
efter alla svåra krigsår.
"Det blir början på nåt bättre."
- Er vänskap gör henne tryggare. - Vår vänskap gjorde henne tryggare.
Jag trodde på henne,
på hennes godhet.
Jag trodde på hennes förmåga att rädda oss.
GLADIATORARENAN PÅ CASTOR POLLUX MÅNE
Den store general Titus.
Tack.
Okej.
Är det här en bra idé?
Vi ser till att han nyktrar till.
- Ja, det blir bra. - Kom igen.
- Kom. - Få upp honom.
- Kom igen. - Släpp mig!
Vad tror du att du gör?
Det räcker. Tack.
Ledde du östra truppen åt den gamla kungen?
Är du inte general Titus? En legend.
Jag vet inte vad du pratar om.
Kan du inte lämna mig i fred?
Mitt bästa hopp är att den gamla generalen sitter framför mig.
Vad vill du mig?
Mina män är döda på grund av min kapitulation.
Jag är trött på att återuppleva den mardrömmen varje dag.
Lämna mig och låt mig dö i fred.
Det är nog inte meningen att du ska dö här...
...generalen.
Kalla mig inte det.
- Jag har ingen rang. - Jag vill ge dig ett erbjudande.
En chans till upprättelse.
- Jag är bortom upprättelse. - Jag har inte tid med medömkan!
Alla döda män som du en gång ledde, då?
Hur är det med dem?
Om inte upprättelse,
vad sägs om hämnd?
Är det han som vet var rebellerna är?
Ja, sir.
Jag lyssnar.
Får jag gå om jag säger vad jag vet?
Ja, du har mitt ord.
Jag har inte sett Devra Bloodaxe på en hel säsong,
men när de var på Sharaan skyddades de av kung...
...Levitica.
Fortsätt.
Det var ett tag sen, men de var där.
Prata med honom, med Levitica.
Det ska jag göra. Tack.
Vi hade ett avtal!
Ja.
Du är fri.
Dissekera hans hjärna och se om vi får ut mer information.
Sen ska vi besöka kung Levitica.
Ja, amiralen. Jag sätter kurs mot Sharaan.
Kom.
KUNG LEVITICAS HEMPLANET SHARAAN
Ditt tålamod är uppskattat och jag lovar
att Devra känner till din närvaro.
Ett beslut om när du ska tas emot är nära förestående.
Tack, Levitica, ärade kung.
Vi väntar på deras ankomst.
Titta.
Bonde, varför kontaktar du oss från ett okänt, oflaggat skepp?
Jag antog att vi litade på varandra efter vårt senaste möte.
Vi köpte ert spannmål för att mätta våra krigare.
Förväxla inte er handelsverksamhet med vår revolutionsverksamhet.
Jag förstår.
Er ankomst är en stor risk för oss och vår välgörare.
Men vi behöver inte längre ert spannmål.
Kung Leviticas vänlighet har varit mer än nog,
så jag föreslår att ni åker direkt.
Vi vill inte sälja spannmål.
Gunnars by besöktes av en Dreadnought som hotar byns existens.
Jag har rekryterat krigare
och lovat att ta med dem dit och försvara bönderna.
- Men vi har ont om tid. - Vad?
En handfull krigare? Mot en Dreadnought?
Det är därför vi är här. Du har män och skepp.
Med er kan vi få ihop ett försvar.
Och vi kan betala er med överskottet av vår skörd.
Det är allt vi har.
Mina styrkor mot Kungens blick? Det är självmord.
Det skeppet kan inte förstöras av några stridsskepp.
Det skeppet och männen ombord är världsförstörare.
Jag är ledsen, det är omöjligt.
Han är ingen revolutionär.
Han är en enkel bonde.
Men handel eller ej,
hans folk slet hårt för att odla spannmål till er.
Alla er!
Och på grund av den handeln är deras by nu hotad av amiral Noble,
i jakt på er revolution.
Jag förstår.
Jag följer med.
Tack.
Bror, ett ord.
Våra segrar, de få vi har haft, har varit taktiska.
Vi kan inte kriga öppet mot Kungens blick.
Om bonden hittade oss dröjer det inte länge innan Noble gör det.
Och jag låter inte en annan värld falla i vårt namn.
Och de du leder?
Deras liv är deras egna.
Dessa människor har kommit till oss
utan nånstans att ta vägen.
De kom och sökte vår hjälp
för att stå emot en Dreadnought från Modervärlden.
Är det inte det vi står för?
Är de inte vad vi en gång var?
Om vi inte stöttar böndernas trots och skyddar deras hem,
då är revolutionen meningslös.
Av fri vilja,
vilka av er är villiga att dö för det vi tror på
snarare än att gömma sig bakom det?
Milius.
Jag är inte förvånad.
Vem ser till att du kommer hem i ett stycke om inte jag?
Tacka Levitica och lämna planeten.
Tills vi möts igen, syster.
Det kanske inte är självmord trots allt.
Varför vill han hjälpa dig?
Bloodaxe? Skulle de inte det?
Det verkar korttänkt.
Han försvagar det lilla som finns av vad man nu ska kalla det...
Motstånd, uppror.
För vad, Kora?
Möjligheten att bli utplånad av en Dreadnought?
Skuldkänslor är kraftfulla.
Ja, skuld. Hederns svaghet.
Jag har nog haft det en gång.
Heder.
Kan du tro det?
Det är sant.
Vad tror du?
Jag har högst 10-15 säsonger till innan jag stjäl från fel person.
Blir huggen till döds av nån dum jävel i ett barbråk.
Det är ditt fel, hursomhelst.
Du får mig att vilja bli en ärbar man.
Om du hade haft mer motståndskraft hade du inte behövt mig så desperat.
Är du villig att slåss med oss?
Eftersom ni bönar och ber.
Det gör vi inte.
Eftersom ni frågar, då.
Om du låter mig.
Oj.
Det finns en komplikation.
Skiten i lastutrymmet.
Jag har köpare på Gondival.
De är inte kända för sitt tålamod.
Jag borde nog avsluta livet som tjuv innan vi slåss med en Dreadnought.
Du sa själv att du behöver mig.
- Det sa jag inte. - Det tror jag nog.
Jag sätter kurs och meddelar att vi kommer.
Fan, gör det mig till en av de goda?
Jag ber dig...
Snälla!
Jag har sagt sanningen.
Jag har inget mer.
Sanningen,
att du tog emot dem, kända fiender till Modervärlden,
plåstrade om deras skador, lagade deras skepp,
allt på grund av heder och välgörenhet.
Vår civilisation har levt och frodats i 10 000 år
med heder och välgörenhet som de viktigaste grundsatserna.
Ja, heder och välgörenhet.
Ser du det där?
Skeppet heter Kungens blick.
Namnet hedrar vår mördade fader.
Så...
...jag förstår heder.
Men inte välgörenhet.
Vår kung idkade välgörenhet mot en utomvärldsling som du
och slaktades för det.
Så vi namngav skeppet för att påminna oss om kraften i den välvilliga blicken
som förlorades till välgörenhet.
Och för att minnas att om den blicken faller på oss,
även för ett kort ögonblick,
så kan det förändra ens liv för alltid.
Idag faller den på dig.
Vi har tillåtelse att anfalla.
Bekräftat.
Fri eldgivning.
Sir, vi har fått ett meddelande från en av våra prisjägare.
De närmar sig Bloodaxes.
Äntligen goda nyheter.
Förbered hyperstart.
Jag åker och hämtar de förrädiska jävlarna själv.
Vad har Kungens blick för order?
När ni har krossat planeten
möts vi igen, tar reda på exakt var resten av rebellerna är
och krossar dem en gång för alla.
Ja, sir.
OREGISTRERAD HANDELSDEPÅ GONDIVAL
Kai sa att det var de här lådorna.
- Vi har en här. - Okej.
- Ta bara de grå. De är markerade. - Okej.
Men kolla inte i dem. Jag vill inte att du ska se ner på mig.
Var vill du ha dem?
- Det finns plats bakom bryggan. - Okej.
Ställ dem på andra sidan bryggan.
Vi lossar och lämnar denna gudsförgätna sten.
Jag lämnar gärna det här livet.
Bra.
Jag vill bara kolla att den är med på listan.
Piloter!
Se om ni kan få bränsle när ni har dockat skeppen.
Och ni två, håll koll ovanifrån!
Hur går det?
Allt är klart.
- Då åker vi. - Ja.
Var redo.
Nåt är fel.
Ner på knä.
Det är inte läge att vara hjälte nu.
När?
På Veldt, i Providence, första gången jag hörde din historia.
Med dina motståndsideal kunde jag samla ihop ett gäng.
Tarak till exempel.
Hans värld var förslavad.
Sen var det Nemesis.
Hela hennes familj mördades.
Men general Titus.
Vet du hur mycket han är värd?
Alla skulle ta chansen att hämnas på riket
även om betalningen bara var en säck spannmål.
Sen var det du. Kora.
Eller ska jag kalla dig Arthelais?
Värdefullast av alla.
Vet du vad Modervärlden gjorde med min planet?
De förstörde den inte bara.
De torterade varenda man, kvinna och barn.
De lät dem kämpa för livet medan de brände dem från låg omloppsbana.
Vet du vad det lärde mig?
Att aldrig stå på fel sida av historien.
Är det vad du tror att vi gör?
Nej.
Du har valt den sida som inte ens kommer med i historieböckerna.
Vad hände med heder?
Vad hände med det?
Din avskyvärda jävel.
Vilka har vi här?
Ja, vilka?
Befälhavare Bloodaxe.
Ledare för rebellerna
som Kungens blick skickades till denna håla för att fånga.
Han kommer att ge mig en plats i senaten.
Det vore försumligt att inte nämna att vi har en kunglighet bland oss.
Tarak Decimus.
Eller ska jag säga prins Tarak?
General Titus behöver väl ingen presentation?
Hans handlingar i slaget om Sarawu föregår honom.
Bonden.
Den ambitiösa bonden.
Jag brukar aldrig bli överraskad.
Men här är jag nu.
Jag förstår vad de andra gör här,
men inte du.
Vad kan du hoppas vinna på att ta en sådan klen ställning?
Berätta.
Ja.
Den legendariska krigarkvinnan som går under namnet Nemesis.
Som mördade 16 högt uppsatta imperieofficerare
och deras livvakter.
Allt i jakten på hämnd för sina mördade barn.
Självklart.
Jag tyckte att jag kände igen dig
i den smutsiga byn.
Därute, bland allt enkelt folk,
fanns den mest efterlysta brottslingen i universum.
Ärrgivaren. Arthelais.
Vet du vad ni har gjort för mig, Arthelais, när ni alla kommer samlade?
När jag lägger era lik framför regenten
blir jag rikets hjälte.
De kommer att skriva sånger om mitt mod.
Det var jag som gjorde jobbet.
Ska vi gå vidare?
Vi transporterar dem förlamade ifall nån känner sig busig.
Upp med dig. Jag har ett jobb åt dig.
Du... Okej.
Om du sköter dina kort rätt så kanske du överlever.
Du är sjuk.
Och du är feg.
Du behöver bara trycka av.
- Jag gör det inte. - Jo, det gör du.
Du klarar det. Tryck bara av.
Jag vet att du älskar henne.
Kora.
Gunnar.
- Förlåt. - Du klarar det.
Piloter! Till era skepp!
Släpp mig! Vi måste sticka!
Nej!
Det är perfekt.
De gav sina liv för oss.
De trodde på sin sak.
Finns det nåt bättre att dö för?
Och jag borde ha dött med dem.
Jag vet en del
om skulden man bär över att gå vidare när de man har kämpat med är borta.
Hedra dem.
På alla sätt du kan hädanefter.
Bär dem med dig.
Det vi gjorde idag var ett hårt slag mot Modervärlden.
Brottslingar, enkelt folk, som står upp mot en krigsmaskin.
Denna lilla motståndshandling ger röst till de röstlösa.
Det är mer än bara en död skitofficer och några av hans män.
Det är början på nåt.
Vad kommer de att göra nu?
Imperiets manskap är inte kända för sitt mod.
Efter en amirals död måste skeppet återvända.
Det är bra.
Vi får väl fortfarande betalt?
Ett avtal är ett avtal.
Betalningen väntar på Veldt.
Jag är skyldig dig ett tack. Jag litade aldrig på piloten.
Vi är alla skyldiga ett tack.
Han räddade oss.
Jag har funderat.
Är det sant som den döda prisjägaren sa?
Att du är Arthelais?
Kai var en lögnare och tjuv som nästan sålde er för pengar.
Var det något mer, generalen?
Kalla mig inte general.
Ser ni?
Där.
Det är vår by.
Hemma.
Jag har aldrig haft nåt att kalla hem.
Det är nästan synd att du dödade den jäveln Noble
så att vi slipper slåss.
Det skulle vara en vacker plats att dö på.
Ja.
Kom igen.
Förbered honom för överföring.
Balisarius väntar.
Sir, ska vi stabilisera honom först?
Nej, vi låter inte regenten vänta.
Neurolink.
Länk upprättad.
Anslutningen är slutförd.
Signalen är stark.
Skicka honom.
Mästare.
Balisarius.
Jag har hittat henne.
Jag har hittat Arthelais.
Ärrgivaren.
- Är det verkligen hon? - Ja, min kung.
Hon var i sällskap med general Titus och Darrian Bloodaxe.
Vi är nära att ta dem.
Säg mig, befälhavare,
trodde du att det var goda nyheter?
Att min dotter, Arthelais,
en av de farligaste och mest dekorerade som någonsin slagits i krig,
nu deltar i ett lyckat uppror?
Ska jag vara glad över
att hon har gått ihop med den geniala krigsherren general Titus?
Sir, hon är inom räckhåll.
Låt mig ge dig hennes huvud.
Jag är rädd att det mest hotade huvudet här är ditt.
Du ska krossa upproret till sista man, hör du mig?
Sen ska du fånga min dotter vid liv
och föra tillbaka mitt dyrbara barn till mig.
Så att jag kan korsfästa henne framför senaten.
Om du inte kan göra det,
kommer den vars avrättning ger senatorerna kalla kårar,
och vars skrik ekar i marmorsalarna
att vara du.
- Klarade han sig? - Jag vet inte.
Jag ser inga hjärtslag eller hjärnfunktion.
Ge honom allt.
SLUT PÅ DEL ETT
Undertexter: Lisa Olsson