Отже, я зростав, по суті, на знімальному майданчику.
Мій батько був продюсером.
І мій дядько, пан Насір Хуссейн, був продюсером,
провідним режисером і продюсером свого часу.
Я належав до кінородини.
Ми вже четверте покоління акторів.
У дитинстві я бавився на кіномайданчику.
Просто проводив час із татом.
Мій дідусь, батько, дядьки. По матері і по батькові.
Моя мати, бабуся, тітка…
Моя зовиця, дружина, небоги, син — ми всі актори.
Моя мати знімалася у фільмах у 60-ті та 70-ті роки.
Я ріс на кіномайданчику. Мої батьки — актори.
Я був сином режисера
і подумав: «Саме це я і робитиму. Виросту і буду зніматися у фільмах».
Гадаю, такий у мене родовід. Я народилася в родині танцюристів.
Мій тато і дядько Яш були тоді колегами.
Пан Яш і мій батько багато працювали разом.
Мій батько теж був режисером.
По суті, ми були пов'язані з «Яш Радж Філмс»
навіть задовго до нашого народження.
Я нікому не казав, що мій батько робить гінді-фільми.
Я казав усім, що він бізнесмен, майже вибачався за це.
Я роблю шоу для Netflix, яке… І мої син та донька грають у ньому.
Я з гордістю питаю: «Бачили "Мільйонер з нетрів"?»
А вони: «Так!». А я такий: «Я його небіж».
Нам дуже зручно працювати одне з одним. Дуже весело.
Непотизм.
Тому, так, ці розмови про непотизм, які…
які спалахнули торік абощо…
це так прикро.
Гадаю, десь 20, 25, 30 років тому наша індустрія була значно меншою.
І через це було цілком природно
для дітей прагнути долучитися до того бізнесу,
де працювали їхні батьки.
У більшості індійських бізнесів так і є,
як і в більшості індійських родин.
Гадаю, люди часто ігнорують одну річ,
що людина, яка походить з певного привілейованого прошарку,
чи то з певної родини, чи має таких друзів,
чи з певного роду «своїх людей» для кіноіндустрії,
чимало з них не мають успіху.
Я можу пояснити це, не згадуючи інші імена.
Я можу пояснити це на прикладі власної родини.
Мій брат — актор,
і він не дуже успішний актор.
Він син одного з найвідоміших режисерів,
його брат — відомий режисер.
Подумайте про «Яш Радж Філмс»,
що вивела в світ більшість акторів-новачків,
але ми не змогли зробити зірки з нього.
Чому ми не можемо зробити це для своїх?
Бо суть у тому,
що це лише глядачам вирішувати:
«Мені подобається ця людина, хочу дивитися на неї».
Ніхто інший не може вирішити це.
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
ПРЕМІЯ «GOLDEN PEACOCK NATIONAL QUALITY AWARD»
ЧАСТИНА 3: «НОВИЙ СТРАЖ»
Ми поговоримо про Удая. Ви дружите з ним?
ШАНУ ШАРМА РЕЖИСЕРКА КАСТИНГУ, «ЯШ РАДЖ ФІЛМС»
Гадаю, я люблю його найбільше з усієї родини.
УДАЙ ЧОПРА АКТОР І ПРОДЮСЕР
Гаразд, хочу виглядати гарно.
Удай — найдобріша душа.
Гадаю, Удай має особистість…
РІТІК РОШАН АКТОР
…найбільш успішну серед нас особистість.
Непогано, мене влаштовує.
Удай був і досі є моїм «плюшевим ведмедиком».
АБХІШЕК БАЧЧАН АКТОР
Чимало моїх щасливих спогадів дитинства пов'язані з ним.
Я був, як вони казали, «Бхола». Дуже невинний.
Я був дуже спокійний.
Завжди був повненькою дитиною,
а мій брат був більш худим, атлетичним.
І він любив діставати мене.
Я ніби жив у своєму власному світі.
Насправді, я створив свою власну країну в себе в голові.
Називав її «Анкерт».
І я мав цілу історію її виникнення.
Там був іммігрант з Греції, а ще диктатор.
То була демократична монархія.
Не знаю чому, просто вигадав її.
Дуже довго всі знали, що я буду робити в житті.
Дуже довго ми не знали, що робитиме Удай.
Удай був у пошуку. Вступив до Каліфорнійського.
Поїхав… Він шукав своє місце в житті, розумієте?
Аді чітко знав, що хоче бути режисером.
Мене дуже цікавила акторська гра, я завжди щось грав у школі.
Тому я знав, що я хочу робити.
Але мені було трохи соромно
визнавати перед рештою людей, що я хотів робити.
Я знав, що треба мати певний вигляд,
мати певний зріст,
певну зачіску, певного роду…
не знаю, особистість. Я знав, що в мене цього не було.
Я собі казав:
«О боже, як мені сказати людям, що я хочу робити?»
Для мене то була цілковита несподіванка, що Удай хотів стати актором,
і, гадаю, з певних причин він тримав це у великій таємниці.
АДІТЬЯ ЧОПРА РЕЖИСЕР І ПРОДЮСЕР
ГОЛОВА ТА ВИКОНАВЧИЙ ДИРЕКТОР «ЯШ РАДЖ ФІЛМС»
Коли ми дізналися, що він хоче бути актором,
то була несподіванка для мене, я ніколи не уявляв його актором.
У той час я писав сценарій для «Mohabbatein»,
мого наступного фільму після «Dilwale»,
тому це була велика подія.
Готуйсь, камера!
-Вісім на 24 плюс десять. -Четвертий дубль.
-Дубль перший. -Мотор!
Найкрутіше в моїй родині,
що коли я сказав: «Ось, що я хочу робити», —
то не було як: «Матимеш свій фільм».
Мій брат сказав: «Гаразд, добре, але ти маєш пройти проби.
Хочу побачити, чи полюбить тебе камера.
Якщо ні, то немає сенсу».
Привіт. Я — Удай Чопра. Я граю Вікі в «Mohabbatein».
Вікі, по суті, — це дуже безтурботний хлопець.
Він… Знаєте, він…
Він дивиться на світ крізь рожеві окуляри.
«Mohabbatein» теж був визначним,
бо в тому фільмі було цілих шість новачків.
Але мій брат наполіг на тому,
щоб дуже добре підготувати нас, перш ніж ми прийдемо на майданчик.
Він провів нас крізь свою школу гри.
Я — Ананд Ядав з Уттар-Прадеш.
І мій брат вважав, якщо ви не можете зіграти на сцені пісню
і бути дуже чарівним та гарним, вам не варто братися за гінді-фільми.
Бо пісні — їхня невід'ємна частина.
Він міг попросити вас щотижня грати одну пісню на камеру.
І ми робили це тиждень за тижнем.
Пісня за піснею.
Звичайні люди ходили два-три дні і навчалися кільком рухам.
Ми практикували більше місяця. З кожною піснею.
Тому коли я вперше прийшов на зйомки,
то дуже комфортно почувався там.
Я подумав: «Я робив це все життя».
Так мені було легко.
Гадаю, на другий чи третій день я зустрівся з паном Баччаном.
Там є сцена в «Mohabbatein», де я спізнююсь і він мене ловить.
Саме тоді я вперше зустрівся з ним.
І я не спав тієї ночі.
Настільки я нервував.
Він виклався на повну. Наче він дійсно там. Дивиться вам в очі.
Вітання Господу.
Амітаб Баччан повернувся до «Яш Радж Філмс» після 19 років перерви.
І він грав супротивника Шагрух Хана,
вони мали грати разом, чого раніше не траплялося.
ТАНУЛ ТХАКУР КІНОРЕПОРТЕР
У той час Шагрух Хан був дуже великим цабе.
І сцени з фільму, де грали ці двоє, були наче наелектризовані.
Я благаю вас,
візьміть на себе відповідальність за Ґурукул.
Коли я вперше прочитав сценарій, він мене просто зачарував.
Я, по суті, бачив, як Аді Чопра народжується на моїх очах.
Він був малюком у моїх руках,
коли я працював над фільмом «Deewaar».
І коли я тоді сидів перед ним
і слухав, як він читає цю абсолютну досконалість,
це вперше за всю свою кар'єру я отримав такий досвід.
То була не Прія, тату.
«Mohabbatein» для мене найдорожчим.
Хто це був?
Це другий фільм Адітьї.
Утвердження його, як чудового режисера.
Це перший фільм Удая.
Перша сходинка в його кар'єрі.
То було справжнє затвердження. Типу: «А знаєте, я зможу зробити це».
Знаєте, може, я зроблю кар'єру тут абощо.
Я міг іти за мрією,
а далеко не кожна людина має такий шанс.
Те затвердження дуже добре вплинуло на мене, дало мені впевненість у собі.
Я мав привілей, бо отримав
дуже гарний старт завдяки батьку.
Мій батько був такий успішний,
він буквально дав мені все на тарілочці.
Мені просто пощастило.
Отже, якби я не скористався цим гарним стартом і не зробив щось з ним,
то це було б несправедливо для такої можливості.
Гадаю, то було моєю спонукою.
Як мені вивести «Яш Радж Філмс» на світовий рівень?
«Яш Радж Філмс» був однією з кращих кіностудій,
ми знімали по одному фільму на два роки.
«MERE YAAR KI SHAADI HAI» «ЯШ РАДЖ ФІЛМС ПВТ. ЛТД. »
І тоді я почав занурюватися ще більше в цей бізнес.
Щиро кажучи, я не навчався цьому.
Я мав лише інстинкт.
Моя логіка була простою, якщо ми кіностудія
і вже знаємо, як створювати фільми, то треба робити більше.
І погляньмо, куди це заведе мене, як продюсера.
Ще ззамолоду, коли ми почали працювати разом,
саме тоді… Він дуже поміркована людина.
І…
МАДГУРІ ДІКСІТ АКТОРКА
…і не просто дуже творча,
а ще й розуміється на виробництві фільмів, як бізнесі.
Я пригадую, «Mujhse Dosti Karoge!» був дуже важливим фільмом.
Я думаю, що цей фільм є дуже важливим для моєї кар'єри продюсера.
Бо це той фільм, який я не хотів знімати.
Я не можу робити такого.
РЕЖИСЕР: КУНАЛ КОЛІ ПРОДЮСЕР: АДІТЬЯ ЧОПРА
Тіно, я ж тобі завжди допомагала.
Тоді лиши це на Тіну.
Гаразд, скажи мені, який Радж на вигляд?
То був перший фільм, який ми спробували створити,
що мав вийти на тій масштабній кіностудії,
якою ми хотіли стати.
Ідея полягала у відкритті нових режисерів з новими голосами.
«Mujhse Dosti Karoge!» почався з мого бажання зняти гінді-фільм.
І мій добрий друг, Каран Джохар, мав ідею для фільму.
І я почав писати сценарій.
Історія була доволі простою —
хлопець закохується в душу дівчини,
але плутає цю душу з душею іншої.
Ти не писала імейлів мені?
Якби й писала, ти б хіба відповів би мені, як Тіні?
Що ти кажеш?
І зрештою, коли він усвідомлює, хто це,
він має обрати. І що ж він зробить?
Чи обере він дівчину, яка лише вдавала любов до нього,
але, насправді, то були не її думки
чи емоції, у які він закохався…
Тіна не відрізняється від свої імейлів.
…чи обере він дівчину,
яка, як він вважає, дійсно кохає його?
Тіна несхожа на ті імейли, які ти писала для неї.
Тому, по суті, це фільм з кінцівкою, що зветься:
«Хто отримає хлопця?»
Якби ти була з нами…
Я завжди спочатку дивився на будь-який сценарій чи інший матеріал очима глядача.
І, як глядач, я відчував, що невпевнений, чи сподобається це мені.
Одна — це моє кохання, інша — мій друг.
Це не має спрацювати, бо я вважав, що глядачі
вже відійшли від таких трикутників, типу:
«З якою дівчиною піде хлопець?»
Ти Тіна, так?
Востаннє ми робили це в 1997 році в «Dil To Pagal Hai».
Тоді ця тема була на піку популярності.
Каран зробив це в «Kuch Kuch Hota Hai», я сказав: «Нащо нам таке?»
Мотор!
А сталося ось як:
батьку сподобався сценарій, матері теж сподобався,
Рітік Рошан, що був зіркою в той час, погодився.
Тому я подумав: «Боже, я дійсно не розумію, що вони в цьому знайшли,
тому, мабуть, я десь помиляюся».
-Нині кохання наше у всіх на вустах -Справді?
Усі знають…
А ще ми мали двох дійсно чудових дівчат у команді.
Той фільм був дійсно великим. І він зазнав невдачі.
То було найкраще, що могло статися зі мною.
Оскільки той фільм провалився,
я був цілком певен, що наступного разу
я створюватиму фільм, як забажаю.
Це нічого, якщо я провалюся.
Просто дайте мені зробити наступний фільм більш по-моєму.
Коли Аді довів, що він талановитий,
а його ідеї є актуальними,
мій батько почав ставитися до нього значно серйозніше.
Раніше він був такий: «Він мій син, я маю навчити його».
Але після «DDLJ» він змінив ставлення.
Бо Аді не робив багатьох речей, які хотів від нього батько.
І він довів, що все це працює.
Тому він відчував, що тепер має дивитися на все очима мого брата,
бо брат знає, чого хоче молодь.
І мій тато дозволив мені приймати рішення.
Мої перші фільми, де я значився як продюсер,
вийшли в 2004 році,
то були «Hum Tum», «Dhoom» та «Veer-Zaara».
Каране, я думала, що ми підемо разом.
«HUM TUM» (2004) — РЕЖИСЕР: КУНАЛ КОЛІ, ПРОДЮСЕР: АДІТЬЯ ЧОПРА
І що?
Чому хлопці завжди йдуть попереду дівчат?
Або чому дівчата завжди позаду?
«Hum Tum» мав сценарій…
Коли ми залучили Рітіка Рошана до «Mujhse Dosti Karoge!»,
то мали почекати рік, доки він зможе.
Тому Кунал тоді почав писати сценарій для «Hum Tum»,
він дав мені кілька сторінок, і я сказав: «О боже…»
Так мені сподобалося.
Шлюб — це кінець кохання і романтики.
Хіба він знає, що таке кохання і романтика?
Він же говорить про шлюб!
Тату не сподобався той сценарій.
Я сказав йому: «Тату, будь ласка, дозволь зняти це.
Дай мені бюджет. Я вкладуся в нього».
Він сказав: «Гаразд, матимеш мільйон доларів».
«Hum Tum» — значно молодший фільм.
Він вийшов у 2004 році.
«DDLJ» вийшов у 1995 році.
Тому можна побачити, що багато міських реалій
щодо сучасних стосунків змінилися.
Відчуття сексуальної хімії цілком природно вийшло на перше місце.
Саїф Алі Хан — дуже виразний метросексуал,
цей термін був усюди того року.
Не зрозуміти мені ніколи Чому вона не як хлопець
Я вважав це свіжим, веселим,
та вважав це дуже актуальним для тогочасної Індії.
Розумієте? І це вивело Саїфа Алі Хана
на провідне місце як актора.
Він подзвонив до мого офісу і сказав:
«Слухай, Шагрух Хан знімається в цих великих фільмах для мене».
САЇФ АЛІ ХАН АКТОР
І він має певний типаж, як кінозірка.
Він сказав: «Після нього мені дуже важко уявити,
щоб хтось інший грав у молодіжній історії кохання».
Слухайте, коли кохання взаємне, то тут нічого сказати.
«Знаєш, а ти ж юнак,
ти маєш бути зосередженим на таких речах,
а ще відкривається нова мережа кінотеатрів, що називається "Мультиплекс".
І мені потрібен актор, який буде більше асоціюватися з містом».
Він був на гребені хвилі.
У нас з Аді склалися чудові робочі стосунки.
Це так дивно.
Він покликав мене до фільму…
РАНІ МУКЕРДЖІ АКТОРКА, ДРУЖИНА АДІТЬЇ ЧОПРИ
…який чомусь називався «Dulhan», що означає «наречена».
І його так і не зняли.
Але, зрештою, через багато років я стала його нареченою.
І саме він був тим, хто дійсно повірив у мій талант.
…то й що? Твоє ім'я навіки в моєму серці.
Пригадую, Аді прочитав мені цілу лекцію.
Певним чином ті фільми, у яких я тоді знімалася,
не давали змогу сповна розкрити мій талант.
Гаразд, годі.
Я дійсно взяла відпустку
та десь місяців вісім не знімалася у фільмах,
бо усвідомила, що не отримувала ролі, які бажала.
Я хотіла бути акторкою, що говорить від імені сучасної індійської жінки.
Ти хворий. Ти не поважаєш жінок.
Які дивні припущення.
Хочеш знати?
Гадаю, це також спричинило суттєві зміни в моїй кар'єрі.
Змінило тип фільмів, які я обирала.
Вітаю ще раз.
-Рані Мукерджі. -За «Hum Tum».
Саїфе Алі Хане, підійдіть сюди.
І нагороду отримує Кунал Колі за «Hum Tum».
Не засмутилися ми й не розійшлися
Друже, пронесло тебе і як
Дякую всім і нашій кіноіндустрії…
КРАЩИЙ РЕЖИСЕР КУНАЛ КОЛІ («HUM TUM»)
…за визнання мене, цілковитого новачка. Дякую всім.
Існувало три стовпи гінді-фільмів, як зазвичай казали,
без яких не можна обійтися,
а саме: драма, емоції та романтика.
Я сказав, що хочу прибрати ці три стовпи та поглянути, що станеться.
РЕЖИСЕР: САНДЖАЙ ГАДХВІ ПРОДЮСЕР: АДІТЬЯ ЧОПРА
«Dhoom» був фільмом, де я насправді
просто хотів зняти фільм,
який поєднував би в собі Манмогана Десаї та Майкла Бея.
Я хотів зняти дуже не «Яш Радж» фільм,
бо «Яш Радж Філмс» були відомі лише за романтику.
Бо «Яш Радж Філмс» насправді були дітищем Яша Чопри.
І я сказав,
щоб бути студією, я маю переконатись, що ми здатні знімати й інші речі.
ВІДЖАЙ КРІШНА АЧАРЬЯ РЕЖИСЕР І СЦЕНАРИСТ
-Я зустрів Аді в 2003 році. -Звук гарний?
-Так. Тиша, будь ласка! -Не шуміть.
Правда в тому, що я ніколи не був фаном романтичних фільмів.
Тому, коли я зустрів Аді, то був також процес самопізнання для мене,
бо я усвідомив, що він краще розуміє нашого споживача,
наш ринок фільмів.
Отже, «Dhoom» почався з ідеї про банду грабіжників банків,
і їхня сила була в їхній швидкості.
Перш ніж ви могли впіймати їх, вони зникали.
І це було певною новинкою для Індії.
Це постліберальна річ,
бо поліція досі їздила на своїх допотопних джипах.
Вони не знали, що робити з молодими, крутими крадіями.
СИСТЕМА ЗАКИСУ АЗОТУ
Тому він сказав: «Якщо знімемо це, дізнаємося, чи з'явилася нова аудиторія».
Я знову мав відповідати за бюджет,
тому я найняв трьох молодих акторів.
Я не брав зірок.
І я на байки витратив більше грошей, ніж на них.
Як я і казав, ти — крадій.
Ти тікаєш, я ловлю тебе.
Мене звуть Джон Абрахам.
Як виглядає? Ви задоволені?
Я — мотоцикліст.
А ще я другорядний актор.
Тобі не впіймати мене.
«Dhoom» був дуже особливим для мене. Тихим хітом.
Ніхто нічого не очікував від нас, особливо від мене.
І я мав дбати лише про їзду на мотоциклах.
Джон знявся в хіті,
але то було дуже давно.
Абхішек мав череду комерційно провальних фільмів.
Він покликав нас трьох і сказав:
«Слухайте, цей фільм не дасть вам нагород.
Тому не вдавайте великих акторів».
«Джоне, ти не маєш жодної героїні в цьому фільмі.
Жодної кумедної репліки». Я сказав: «Усе добре».
«Ти не маєш жодної пісні». Я сказав: «Дяка Богу».
«Сценарій цього фільму дуже лінійний і дуже простий.
Там є послідовність екшн-дій, за якою йде пісня,
за якою йде комедійна послідовність.
Такий наш фільм. Тримайтеся цього, слухайте, що каже Санджай,
гарантовано матимете хіт».
Ви граєте як професійний гравець.
Там був персонаж, Алі, якого Аді попросив мене зіграти.
І в нього був особливий стиль мови,
який схожий на…
Схожий на вуличну мову Індії.
Він називається «тапорі».
І я не звик розмовляти так. Тому я мав навчитися.
Тут кожен мов порохова діжка.
Тому будь тихше води, нижче трави.
Тому я запитав його, чи може він привести когось,
щоб я міг розпитати його, бо мені треба було вжитися в роль.
Він сказав: «Я знаю одного кіномана, який з радістю потеревенить».
Саме після розмови з ним
у мене народилася ідея того, як я зіграю Алі,
бо він був дуже милий, дуже схожий на дитину.
Схоже, моя автівка зламалася. Не допоможете мені, будь ласка?
Тому я усвідомив,
що це саме той нюанс, який мені потрібен.
В уяві Алі він найкрутіший чувак.
Він гадки не має, що розв'язний,
що він не дуже добре володіє англійською.
Або що його ідеї щодо кохання та решти
є трохи наївними,
і він має певну дитячу невинність в собі.
Любонько, ти моя, а я твій
Алі — це єдиний персонаж, що зачіпає ваше серце в «Dhoom».
Гадаю, Удай дуже мило і дуже добре зіграв його.
Він виявився найбільш улюбленим персонажем.
Алі робив усі трюки,
він мав усі кумедні репліки, мав усі пісні й танці.
Він ніколи не грав персонажа
з кримінальним минулим.
Йому було непросто зіграти це.
І щодо мови, і щодо дикції та решти.
Агов, начальнику, не жени. Я не крадій.
Гадаю, Удай чудово зіграв у тому фільмі.
Усі казали: «Хочу такого друга, як Алі».
Її нема. До роботи.
Я пішов подивитися інший фільм. Не пригадую, який саме.
Ми побачили трейлер з «Dhoom».
Там було сказано: «Яш Чопра представляє», —
а ще десь: «Продюсер: Адітья Чопра».
І ми такі: «Овва!»
Шторм сотвори
«Dhoom», що був знятий тоді,
також був ознакою того, що вони шукають
підходу до інших жанрів.
Було очевидно, що настрої глядачів змінюються.
Ніколи не забуду вираз облич дядька Яша й тата,
коли вперше вийшов трейлер «Dhoom».
То був трихвилинний трейлер,
а вони вийшли більш ніж за 30–45 хвилин.
І ми дізналися, що вони дивилися його десь 10–12 разів поспіль.
Ніколи не забуду цього.
Вони вийшли, і дядько Яш сказав:
«Малі зняли чудовий фільм».
Тобто, коли великий Яш Чопра каже: «Хлопці, ви зняли гарний фільм», —
кращого визнання годі й уявити.
То був день виходу, 27 серпня 2004 року.
Аді подзвонив на мобільний.
Він був в офісі в парку Вікас.
Він сказав: «Присядь». А я: «Чому, що сталося?»
Він сказав: «Мої вітання, маєш свій перший хіт».
Пригадую, як я шаленів тоді.
Я плакав, стрибав від щастя.
У мене є невеликий сад, він забіг туди і почав стрибати.
Бо в Абхішека вже дуже довго не було хіта.
А тоді ми мали працювати з розкруткою,
ми говорили з людьми, які щойно переглянули той фільм,
їм шалено сподобався фільм, вони казали:
«Саме це й потрібно молоді. Ви дали нам це».
Дай ще газу й тікай зі мною
Наче на американських гірках
Пригадую, мені просто знесло дах від нього.
Бо, гадаю, це перший…
ЛІЛІ СІНҐ АРТИСТКА І АКТОРКА
…бойовик з Боллівуду, який я побачила.
А ще більшість боллівудських фільмів були лише про любов, любовний трикутник.
Лише про схвалення батьків. А «Dhoom» був типу:
«Боже, це ж наша "Місія: Нездійснена"!»
Усі ті екшн-сцени й трюки.
Нас сприймали лише як мотоциклістів.
Пригадую, як Аді сказав мені:
«Після цього фільму варто лише мотоциклісту погазувати на камеру,
і це вже буде хітом».
Такі фільми як «Dhoom» зародили моду на байки.
Дилери кажуть, що попит зростає щороку,
коли це стосується спортивних байків.
«Dhoom» був виявом бунту
для всієї молоді країни,
що не могла знайти себе.
Але були й негативні моменти.
Я хотіла пограбувати банк після цього.
Це було так круто.
Хай ніщо не спиняє тебе
Газуй і давай усім жару
Галасуй, бунтуй
Знаєте, я не брехатиму.
У якийсь збочений спосіб це давало впевненість,
що, типу: «Я можу пограбувати банк.
Можу. Разом з друзями, з моїми кузенами ми могли б зробити це».
Шторм сотвори
За день чи два після цього він подзвонив і сказав:
«Маємо зняти ще один. Він має бути більшим, кращим».
Гульня без упину
Ще газуй, маємо кращими бути ми
Вплив, який він здійснив у той час, був просто неймовірним.
«DHOOM 2» (2006) — РЕЖИСЕР: САНДЖАЙ ГАДХВІ, ПРОДЮСЕР: АДІТЬЯ ЧОПРА
«Dhoom» — це одна з найбільших франшиз нашої країни.
Ще ніхто до цього не спробував, не втілив
чи вдосконалив,
що, як на мене, сталося…
Знаєте, з кожною серією «Dhoom», планка підіймалася все вище.
Шторм сотвори
Вартість виробництва була значно вищою за «Dhoom: 1».
Значно вищою.
Навіть зірки фільму, такі як Рітік, Айшварія, —
усе було піднято на новий рівень.
Це весело, прекрасно. Суцільне естетичне задоволення.
І щоразу, коли я дивилася вестерн,
що мав би приносити естетичне задоволення,
не брехатиму, я була в шоці,
бо я, типу: «А ви бачили "Dhoom"?»
Я вам розкажу про «Dhoom».
У нас було три великі хіти за рік
у цілком різних жанрах.
Я став упевненим,
що зможу створювати фільми потоком.
Я це можу.
Це Індія. Уся виблискує, пишніє, шепоче…
Чітко пригадую, то був десь 2005 рік,
у країні панувала єдність.
Усе було добре.
Кокони міст маленьких, Які ж тут полудні нудненькі
Потреба в подорожах за кордон заради успіху
зникла, бо відбулася значна корпоратизація.
Зайшло так багато мультинаціональних компаній,
що ми доволі добре почувалися і там, де були.
Фаза захоплення індійцями всім закордонним автоматично пішла на спад,
бо цілком нове покоління шукало успіху в Індії,
в індійськості.
Тому, коли я почав писати сценарій «Bunty Aur Babli»…
ДЖАЙДІП САХНІ СЦЕНАРИСТ
…уся суть була в тому, що: «Село — це дійсно круто».
І було таке відчуття: «Агов, нам добре бути тими, хто ми є.
Нам не треба рівнятися на Захід, щоб бути крутими.
Нам і так добре».
Тадам-тадам Поглянь на диму стовп
Тадам-тадам Почуй гудка звук
«Bunty Aur Babli» — це один з перших фільмів тієї епохи,
який показував малі міста Індії крутими.
Зненацька з'явилося «село»
і сказало: «Ні, село — це теж дуже круто».
Той самий продюсер і режисер, Аді,
який буквально винайшов образ індійця за кордоном,
за ніч він просто розвернувся на 180 градусів.
І все змінилося.
Популярність «Bunty Aur Babli» — це історія альтернативної Індії.
Гадаю, саме таку історію наша країна так шалено хотіла почути.
І певне повернення до свого коріння досі продовжується.
Поклич мене, поглянь, як я йду
Я прочитав у газеті, що жіноча збірна з хокею на траві Індії
перемогла на великому турнірі.
І те, як той журналіст це подавав, змушувало вас сильно пишатися цим.
Розмір тієї статті був ось такенький.
І мені спало на думку, що я навіть
не знав про жіночу збірну з хокею.
Я захотів зняти документалку про них.
І коли я провів з ними деякий час,
то зрозумів, що їм бракує грошей навіть на найпростіші речі.
Коли ви досліджуєте, то не маєте втручатись, але я втрутився.
І тоді я пішов до кожного, кого знав, шукаючи їм спонсорів.
Від брендів спортивного одягу до здорової їжі,
і зрештою дійшов до косметичних брендів.
Але ніхто не давав грошей, пригадую, я прийшов
на стадіон, щоб зустрітися з командою, бо я багато наобіцяв їм.
А їм навіть перевдягатися не було де,
бо там уже дуже давно покрали всі лампочки.
І там не було безпечно.
І дві дівчини тримали футболки,
доки третя перевдягалася за ними.
Вони використовували футболки як завіси і казали:
«Брате, є якісь успіхи?»
І я почав плакати. Я не знав, що робити.
Я ніколи ще не почувався таким пригніченим та приниженим.
Ми закінчили вичитку сценарію для «Bunty Aur Babli»,
і Аді сказав: «Що хочете зробити далі?»
А я сказав, що маю історію, яку дуже хочу розповісти.
Якщо ні, то я просто повернуся в Делі.
Інше мене не цікавить, не люблю це все.
Я розповів йому про всіх атлеток, яких зустрів, про дівчат, тренерів
і те, з чим вони стикаються, як їм потрібно стати відомими.
Я розповів усе йому, а він сказав: «Зробімо це».
Ось так.
ЧЕМПІОНАТ СВІТУ З ХОКЕЮ НА ТРАВІ
РЕЖИСЕР: ШИМІТ АМІН ПРОДЮСЕР: АДІТЬЯ ЧОПРА
Прототип цього персонажа, Кабір Хан,
був надзвичайним хокеїстом Індії.
Гадаєте, ми програли, бо хтось продався?
Що ви сказали?
-Кабір Хан. -Що ви сказали?
Кабір Хан.
А тоді його звинуватили в шахрайстві
на користь Пакистану в матчі між Індією і Пакистаном.
ЗРАДНИК
Не дивись туди, синку.
Тоді після багатьох років
зібрали ту індійську жіночу збірну з хокею на траві.
Знаєте, у такій країні, як наша,
існування жіночої збірної лише формальність.
А не реальність.
І він визвався тренувати їх.
Мені сказали, що з 250 мільйонів дівчат цієї країни,
ви — 16 найкращих хокеїсток.
Рідко можна побачити, щоб він так грав,
принаймні не з таким завзяттям, як він зіграв у «Chak De! India».
Не було жодної зіркової хвороби.
Насправді, він навіть не в центрі цієї історії.
Це дійсно історія про тих 11 гравчинь.
Історія команди.
Агов, лялю.
«Chak De!» — це феномен.
Чіпляєшся до дівчат? Отримуй!
Я кажу про колективну енергію
від походу на фільм від «Яш Радж» і Шагруха,
«Chak De! India»,
сидіння в кінотеатрі, перегляд побаченого.
Я бачив його десь 20 разів.
То був дійсно суспільний досвід.
Я дивилася «Chak De!» у жіночому залі.
Усі кричали й свистіли.
Як ти смієш дражнити дівчину! Корчиш розумника! На тобі!
Цей фільм показує, що насправді відбувається в Індії.
Там були ці 11 гравчинь з різних куточків нашої країни,
з різними мовними, регіональними та культурними відмінностями,
що дуже їх розділяло.
Небагато гінді-фільмів показують таке.
Концепція того, з чого складається Індія,
концепція державності —
це, переважно, концепція Північної Індії.
«Chak De!» руйнує це.
Роби щось, дій Кров моя закипає
«Яш Радж Філмс», навіть коли ми говоримо про
концепцію державності та решту,
не заохочує винятковість.
Навіть такий фільм, як «Chak De! India», — це патріотичний фільм.
Індія перемогла в чемпіонаті світу з крикету, і це був гімн тієї перемоги.
НАМРАТА РАО РЕДАКТОРКА
Тієї ночі, коли Індія перемогла в чемпіонаті світу, усі вийшли на вулиці.
То було неймовірно, усі співали ту пісню.
Будь упертим, якщо треба Пан або пропав, усе на кону
Це прорив для Боллівуда, безсумнівно.
Уперед, Індіє!
У сенсі дискримінації жінок чи жіночої емансипації
такі речі, як фільм «Chak De!»,
є світочами таких змін.
Уперед, Індіє!
З 2005 року й донині триває це явище
зрощування вдома кожного режисера,
і ми створили нових режисерів.
Тоді ми підняли на новий рівень усі ці таланти,
ми почали зрощувати й випускати нових акторів.
Погляньте в камеру. Привіт, як вас звуть?
Привіт, мене звуть Неха Ананд.
-Нехо, скільки вам? -Двадцять вісім.
Це почалося з мого інстинкту, як глядача,
відчуття того, що наближалася певна втома.
Я дивився на ті самі обличчя.
Подумав, нам треба більше людей.
Це що, жарт? Якась шарада?
Навіть ані краплі сорому.
За 20 років лише я…
Колись я дуже любила вечірки.
Про що ми говоримо?
Усі люди, з якими я гульбанила, стали великими режисерами і продюсерами.
Вони такі: «Що ти думаєш про цього актора?»
А я: «Гадаю, трохи згодом він може стати морокою.
Не думаю, що він гарно грає».
І всі ті люди казали: «Спробуй себе в кастингу».
А я: «Та я навіть не знаю, що це таке».
-І тоді в гру вступив «Яш Радж Філмс». -Готові?
Камера вмикається, мотор.
Найнезвичніші місця, де ви знаходили таланти?
На вулиці, у кав'ярнях, парках…
Якщо я заходила до ювелірної крамниці,
то могла знайти там дівчину.
Це могло статися будь-де.
Яка людина, відібрана вами на роль, стала вашим першим гучним успіхом?
-Звісно, Ранвір Сингх. Так. -Гаразд.
Пані, запитайте мене, як я отримав свою першу роль.
Тож ми маємо ще 30 хвилин?
Так, зробімо це. Вичавимо всю душу з цього.
Гурти, сурми й гулянки
Я ладнав з навчанням і спортом.
Я не був найкращим спортсменом чи студентом,
але я знав свої природні здібності. Мої вчителі теж їх підкреслювали.
УПЕРШЕ НА ЕКРАНІ РАНВІР СИНГХ
Вони казали, типу: «Ти дійсно маєш цей хист,
естрадний хист».
Проте все було не так просто,
бо індустрія гінді-фільмів тривалий період часу
була дуже закритою.
Я кажу про поворотну мить століття,
2000 рік, коли ви озиралися…
РАНВІР СИНГХ АКТОР
…і бачили, що кожен чийсь син.
І я подумав: «Мої шанси майже нульові. Один до мільйона».
А мрій же так багато
Отже, я зустрів цю дуже цікаву людину,
Шану Шарму, на вечірці.
Я вже опустив руки щодо акторства.
Вона ще не обрала собі кар'єру.
Ми стали друзями.
Я вступив до університету, отримав диплом і повернувся,
а вона власне організувала мої перші проби.
Отже, ми знімали той фільм,
і вона вже мала на прикметі цього хлопця, про якого дуже добре відгукувалася.
Вона показала мені деякі його фото і відео.
Правильно Ранвір Сингх Бхавнані чи Ранвір Сингх?
-Ранвір Сингх. -Ранвір Сингх.
І вона показала мені цього нечесу,
він був надто розв'язний…
…дуже веселий досвід. Я зустрів дуже крутих людей.
Тобто, на своїх фото він не дуже добре виглядав.
Я навіть звільнив її. Я сказав: «Та що з тобою не так?»
«Ні, я так не думаю».
А я така: «Ні, відправ його на проби».
Тому я спробувала зв'язатися з Ранвіром, а він був дуже зайнятий
того дня абощо. І я просто…
Зрештою, я припинила дзвонити і написала смс-ку: «Аді Чопра».
Я був, типу…
Тоді вона прослухала його на цю роль.
Стисле резюме: «Мене звуть Ранвір.
Раніше я лише в театрі грав.
Ось мої документи…»
І та помічниця
була привітною, молодою леді,
яку звали Бхумі Педнекар.
І Бхумі була неймовірно професійною.
Вона була дуже…
Її манера спілкування дійсно заспокоювала мене.
Я пройшов прослуховування лише тому,
що вона грала всі ті сцени разом зі мною.
Вийшов з офісу? І вже вдома.
Зайшов до офісу? І назад додому.
І я просто не міг відірвати погляд.
Він був неначе магніт.
Він був таким харизматичним, привабливим під час своєї гри.
Я шалено радів, піднявши руки вгору.
«Так!» Мені аж не вірилося, що мені передзвонили того ж вечора.
Вони ще ніколи не давали дороги новому обличчю,
новому актору-чоловіку, до цієї миті.
Тому то було нечувано.
Я повернувся в той же офіс.
Вони припаркуються?
Покладаєтесь на тих пройдисвітів? Вони не варті того.
І я почав репетирувати з Анушкою,
Хабіб і Маніш сиділи поруч, і то була катастрофа.
Я не міг пройти ті проби.
Вони сказали: «Спробуймо ще раз», — подзвонили наступного дня.
Я грав сцену на камеру з Анушкою.
Цілковита катастрофа.
Перепрошую, хто ви?
І двері відчинилися
через кілька хвилин, і хоча я ніколи не бачив цю людину,
я знав, що то був Адітья Чопра.
Він закінчив свої справи й сказав:
«То чому ти лажаєш?»
Він був, типу: «Слухай, малий, ти ж добре зіграв на перших пробах,
а після цього — суцільний жах».
Він ще дещо сказав.
Він сказав: «Коли я побачив тебе вперше,
я побачив
25-річну кар'єру перед собою».
Типу: «Я ще не бачив таких прослуховувань.
Я бачив це тоді, тієї миті».
І він був, типу: «Ми вирішили взяти тебе».
І я впав на коліна і почав плакати.
Це було воно.
Кохання чарівне
Знаєте, якщо запитати його зараз,
він сказав би: «Після твоїх перших проб я вирішив,
що випущу тебе в світ».
Я думав: «Чому?»
Бо ніхто більше не бачив цього.
Ні сценарист, ні режисер, ні колега актор. Ніхто.
Лише він бачив.
Це ейфорія
Це приголомшує
Це ейфорія
Фільм вийшов у п'ятницю, а в понеділок я вже був зіркою.
Знаєте, то було майже…
Майже за ніч.
Це ейфорія
Давати старт новачкам завжди ризиковано.
Тому Ранвір був ризиком, але я отримав достатньо досвіду,
щоб розуміти, що глядачам байдуже,
звідки ви походите.
Їм небайдуже лише те, що на екрані.
І я побачив те саме, що й за два роки перед Ранвіром, в Анушці,
коли випускав її.
Це здавалося дуже неприродною ідеєю,
бо я не мала жодного зв'язку з кіно.
АНУШКА ШАРМА АКТОРКА
Я не знала нікого, хто працював би з фільмами. Жодної людини.
Я маю дуже просте переконання щодо «Яш Радж Філмс».
Я просто хочу найкращих талантів. Байдуже, звідки вони походять.
Трохи згодом мені подзвонив Аді.
Він сказав: «Я точно запускатиму тебе».
То було круто для такої, як я, що приїхала з Бенґалуру,
яка не виросла в світі кіно.
Звісно, на початку 2000-х,
якби я захотів стати актором, це було б неможливо.
Просто в нашій системі кастингу відбулися значні зміни.
Зараз, якщо ви талановиті, ви просто йдете до режисера кастингу.
АЮШМАНН ХУРРАНА АКТОР
Ви отримаєте шанс, якщо вправні. Ось як просто.
Ще 20 років тому таке було неможливо.
Існує багато успішних у цій індустрії людей,
які не мали стосунку до будь-якої кінородини.
-Ви походите з кінородини? -Зовсім ні.
Я походжу зі звичайного середнього класу.
Я всього досяг сам.
Ми дуже кіношна родина.
Але не належимо до індустрії кіно, просто сильно любимо гінді-фільми.
БХУМІ ПЕДНЕКАР АКТОРКА
У мене дуже творча родина, але вони не мають стосунку до кіно.
Гадаю, це через те, що впродовж років
наша індустрія росла,
і з тим зростанням
зростала й потреба в більшому розмаїтті.
І через це, гадаю,
творці фільмів постійно шукали
різні таланти, різні голоси.
Так, якщо ви народилися в кінородині
або маєте дружні стосунки з людьми з кіно,
то, безсумнівно, вам може бути легше
зустрітися, прослухатися,
навіть отримати роль.
Але це й усе.
Коли знімався «Dhoom»,
я завжди намагався грати як популярний актор,
мати той ярлик «героя»,
намагався бути зіркою, що продає фільми.
Я намагався прямувати в тому напрямку.
Якщо подумати про це, я мав би брати приклад з Алі
і зіграти більше таких ролей.
Після «Dhoom» надійшло багато пропозицій,
які я відхилив,
бо я намагався зайняти те місце,
яке, ймовірно, не призначалося мені.
Удай — дуже талановитий актор.
Він дуже працьовитий.
Але, з якоїсь причини,
глядачі не хотіли бачити його так, як він хотів бачити себе.
Вони любили його за комедії, а він не хотів грати в них.
Коли я почав грати, то був дуже наївним.
Мені чомусь здавалося, що всі обов'язково полюблять мене.
Я навіть не уявляв, що можу не сподобатись людям.
Гаразд? Я йду з Танею. Вона йде.
-Твоє тіло має… -І що, поглянути на неї, коли встану?
Ні, дивись на телефон.
Про мене не дуже добре відгукувалися.
Люди продовжували казати, що я…
Що я неуспішний, що я поганий актор,
і хоча я знімався в успішних фільмах,
це не мало значення,
бо мене вже почали погано сприймати,
казали, що я лише дитя непотизму,
як нині кажуть у Боллівуді.
І це дуже сильно вплинуло на мене.
Тоді, якоїсь миті,
він вирішив для себе, що:
«Може, це не для мене, бо я не можу…
Не можу досягти такого успіху, якого хочу».
Тому я краще облишу все це і почну робити щось інше».
Гадаєте, ви більше ніколи не гратимете?
Можливо. Не знаю.
Гадаю, якщо я знову гратиму,
то це буде радше хобі.
Сьогодні я більше не зв'язаний тієї ідеєю,
що я маю зробити кінокар'єру
і досягти її вершини.
Сьогодні це лише щось на зразок: «Це цікавий персонаж.
Я хочу бути майстром-джедаєм, Кай Чанґ-іі».
Це я точно зіграв би.
Якщо Джей Джей запросить, то я скажу: «Так».
Батько завжди радіє, коли син перевершує його.
Це такі стосунки, що не знають жодних…
ПАМЕЛА ЧОПРА ДРУЖИНА ЯША ЧОПРИ
…заздрощів чи ревнощів абощо.
Яш вирішив, що:
«Я більше не змагатимусь з молодшими режисерами.
Хай тепер вони веселяться.
Я мав свої веселощі, коли був молодшим,
нехай тепер ці хлопці отримають шанс».
Але я знаю, що він був дуже щасливим,
коли Аді поступово перебирав справи на себе.
Насправді, однієї ночі він сказав:
«Аді так добре керує нашими справами,
що мені тепер і померти не шкода».
Я сказала: «Не кажи так, будь ласка».
Переклад субтитрів: Віталій Данмер