ZKÁZA BOHŮ
CENA ZA NEVĚSTU
Slyšte příběh Sigrid, a jak jsem ji poprvé spatřil.
Nepřátelé si přišli pro naši zemi. Zemi Volsungů.
Bylo nás málo.
A jich...
bylo mnoho.
A pak...
se zjevila ta žena.
Neznal jsem ji.
Ale měla štít v barvách Volsungů.
Stínala muže i koně.
Ruku s mečem měla zkrvavenou až k rameni.
Toho dne jí neodolala žádná přilba ani brnění.
Přesto, jak jsem řekl, bylo jich mnoho.
Smrt byla blízko, tím jsem si byl jistý.
Však hle, sestoupila valkýra. Překrásná, ale obrovitá.
Nastalo ticho. Bojovníci věděli, že ono stvoření rozhodne,
kdo na tomto poli přežije a kdo zemře. Vzaly si ostatní, ale nás ušetřily.
Čí to byl záměr však netuším.
Na rozloučenou se valkýra mojí Sigrid...
poklonila.
A já poznal lásku.
Proč na mě tví muži tak civí?
Král nám řekl o vašem osudovém setkání.
Jaký příběh král vyprávěl tentokrát?
- Myslím, že o valkýře. - Dobrá, tak toho necháme, ano?! Chcete
slyšet příběh? Poslouchejte. Vzplála bitva. Přišli vetřelci. A všichni se
chopili mečů. Zahlédla jsem krále na bitevním poli a sledovala ho. Té noci byla
zima. Dělili jsme se o pivní roh a ulehli na jedno lože. Můj král je obdařený jako
kůň a já se na něm svezla. A poznala lásku. Ty jsi básník, Egille. Jestli
chceš o něčem zpívat, zkus jeho překrásnou chloubu.
Kuš! Vy bando! Egille, vykuchej ryby a připrav je k jídlu.
Ano, můj pane.
Sigrid, pojď se mnou. Musím ti něco ukázat.
A kam to jdeme?
Bylo těžké to před tebou tajit. Ale až se vezmeme chci cítit,
že nastala změna. Nehodlám déle čekat. Až bude dům hotov,
dočká se svatební hostiny. Stále si mě chceš vzít. Ano?
Ano.
Mám ráda, když se navracíš z moře.
Chutnáš slaně.
Tady? Vždyť tu umrzneme.
Jsi zamlklá. Něco tě trápí?
Vidíš ty hvězdy? Tam. To jsou Tjaziho oči. Střeží zemi mého lidu.
Ty mou oblohu neznáš.
Nevadí. Nikdo se nevydá k nám domů. Ale ve skrytu duše jsem v to doufala.
Že národy poznají mír. Že se provdám za jednoho z nás.
Je to překrásné místo, Leife. A chtěla bych tě představit rodině.
Budiž tedy. Vyrazíme hned ráno.
Prý se chystáš odjet.
Nemáš vlídného slova pro kamarádku? Budu se vdávat.
Čekala bych, že si vezme jinou, a tebe jako konkubínu.
Proč?
Nezplodila jsi děti.
Nejspíš se rozhodl, že stojí o mě, víc než o dědice.
Nemyslím to ve zlém. Máš štěstí. Děti nás odvádějí z bojiště. Ale klan to uvidí
jinak. Šušká se, že vaše svatba rozhněvá bohy.
Rozhněvá? Pamatuj na mě, Hervor. Až se zas potkáme, budu tvou královnou.
Chtěl jsi, aby tvůj rod pokračoval. Vím to. Možná, že se dočkáš vnuka.
Nebo možná ne.
Ale budeme se brát, otče. A chci tvé požehnání.
Pokud jsi proti, nech si svůj meč.
Radím ti, abys ten meč schoval, poutníče. Neslyšel jsi?
Tvůj druh si dáváme k snídani.
Nech těch výhrůžek, nebo nebudeš mít čím jíst.
Vstávej, Sómre! Naše sestra se navrátila!
Sigrid?
A teď jsme v Jötunheimu.
Dcero má. Vrátila ses! Ale nepřišla jsi sama.
Jsme národ obrů. Děti Suttunga. Nehodujeme s lidmi.
Přišel se Sigrid, otče.
Ale Sigrid má krev obrů.
Fjölverkre je to tak dávno. Připomeneš mi název panství mého otce?
Jmenuje se...
„Otevřená ruka.“
Díky, Maličká. A je věrné svému jménu? Nebo moje rodina naopak nabízí pěst?
Naše zákony jsou jasné, dcero. Cizince sem nepouštíme.
Tak tedy nebuďme cizinci! Promluvme si jako králové.
Když se dva králové setkají v jednom sále, často následuje násilí.
Boj mě už dávno přestal bavit.
Můj otec nedůvěřuje mírumilovným. Válečník tě alespoň probodne zepředu.
Určitě se najdou výjimky.
Nemám u sebe jinou zbraň, než otcův meč. Dar,
který poslouží jako svatební talisman.
A co věno pro mou dceru? Kolik zaplatíš?
Poklad Volsungů.
Každá mince pochází od jiného hříšníka.
Nebude tvému klanu poklad chybět?
Nenajíme se z něj. A vy také ne.
Proto přináším dar stříbra a dar semen.
Těžké časy pro nás všechny, manželi.
Je to dílo bohů. Než Ódin vyplenil naše země,
my obři měli čest. Důstojné hrdiny. Vzkvétali jsme.
K čertu s bohy! Už nás posrali až až.
Vystrojíme svatbu!
Už zítra, Leife z rodu Volsungů, se staneš obrem. Tak pij jako obr!
My v Otevřené ruce nemáme strach z bohů! Nemáme strach z bohů!
Ve vousech má šediny a ty už nejsi panna. Je to ten typ, který se nechává unést?
Ne. Nenašla bys muže, který je odhodlanější než Leif.
Proč tedy čekal tak dlouho?
Klany nám prokázaly laskavost, jejich dcery si Leifa myslely.
Pomohlo to udržet mír.
A teď?
To dělal jako král. Tohle dělá jako muž.
A dokáže tě rozesmát?
Ano.
Tak se mi líbí! Ačkoli je malý. A je malý úplně všude?
To je jednoduchá otázka!
Hafliho strážní věž byla opuštěná, když jsme přijížděli.
Jak to, že jsi tak klidný?
Válka nyní polevila. Bohové sem nepřicházejí.
Alespoň ne tak jako dřív. Povolali jsme pár válečníků.
Neměj strach. Pro tebe a tvého krále je tu bezpečno.
Nesouhlasíš s tím.
Ne, o to nejde, já... Tvá matka byla dobrá žena.
Malá, ale dobrá. A když zemřela, čekal jsem, že se vrátíš.
Avšak marně. Dala jsi přednost člověku.
Otče mé nohy nedosáhnou na zem, když sedím u tvého stolu.
Vždyť víš, že bych uřízl nohy všem židlím v
Otevřené ruce, abych si tě udržel.
Ne vždy ses tu cítila jako doma, ale vždy jsi byla obryní. A vždycky jí budeš.
Den před večerem nechval ženu, dokud spálena není. Meč chval, až vyzkoušíš jej.
A děvče, až se vdá.
Jsi jako zářivé zlato vedle mdlého železa.
Na železe není nic mdlého, babičko. Ale děkuji.
Nechval led dříve, než jej přejdeš, a pivo... před vypitím!
Váš další přípitek bude z číše lásky. Ale nyní je čas předat si dary.
Vím, že si nepotrpíš na šperky. Ale budeš ho nosit, sic tě stihne můj hněv.
Tímto se naše rody spojí.
Já jsem Glaumar, král Otevřené ruky. A mluvím za svůj lid.
Můžeme poodejít stranou.
Přiveď sem nevěstu. Chci ji vidět. Které ženě pokazím den?
Nesdělil jsi mi své jméno ani svůj záměr. A rozhodně jsi nebyl pozván.
Bouře nepotřebuje pozvání. Ani se nespokojí se svatební hostinou.
Jsi mokrá, ženo.
A ty nezvaný host.
Můj bratr je těžkopádný jako vždy, a proto mě vzal s sebou.
Pronásledujeme zbabělce na útěku.
Hledáme toho hulibrka Lokiho.
Jediní bohové jste tady vy. Ale Zajímalo by mě co Loki provedl, že vám tak ublížil?
Ublížil bys laskavým hostitelům?
Můj blažený bratr Baldr. Radí mi mír a zdvořilost, když chci jít do války.
Nedělej to.
Odejdu s Lokim, nebo s ostudou. Vydej mi toho bastarda! Hned!
Tvůj Loki tu není. A ty odejdeš. Hned.
Jsem hněv, který předznamenávám.
Vždyť ty znáš mé jméno! Jsem zrozenec hromu, Thór Ódinson!
A radost přijímám v krvi obrů!
Babi!
Naše děti... jdi! Vezmi je do sklepa!
Honem!
Chraň naše sestry, Maličká.
Nebojíme se bohů.
Bratře, nějací přeživší?
Jsou mrtví, Thóre. Dokonáno jest.
Řekli jsme si, že spolu půjdeme kamkoli. Myslels to vážně?
- Sigrid, co to říkáš? - Myslels to vážně?
Doufám v to.
Protože než vydechnu naposledy, tak ho zabiju. Přísahám. Zabiju Thóra.
Sigrid!
A ty jsi kdo?
Já jsem Loki, syn Laufey.
Ocitla ses před rudou bránou Helu. Je dobře, když zatoužíš po krvi.
Jen pij... Nabízím Thórovu.