AZ ISTENEK ALKONYA
HOZOMÁNY
Halljátok most Sigrid történetét,
és azt, amikor először megláttam.
Idegen kardok akarták a földünket.
Völsung földjét.
Kevesen voltunk.
Ők viszont...
sokan.
És akkor...
megjelent a nő.
Nem tudtam, ki ő.
De pajzsát Völsung színei díszítették.
Férfiakat és lovakat egyaránt levágott.
Kardforgató karja a válláig véres volt.
Nem állította meg sem sisak, sem páncéling aznap.
De ahogy mondtam, sokan voltak.
Közel volt a halál, ezt biztosan tudtam.
És ím, egy valkűr szállt alá.
Szépséges volt,
de rettenetes is.
Csend ereszkedett közénk.
Mert a harcosok tudták, hogy a teremtmény eldönti,
ki él és ki hal meg azon a csatamezőn.
Másokat elvittek.
Minket megkíméltek.
Hogy kinek a szándéka szerint, rejtély.
De amikor eltávozott, a valkűr meghajolt.
Az én Sigridem előtt.
Megismertem a szerelmet.
Miért bámulnak az embereid?
A király mesélt sorsfordító találkozásotokról.
Milyen történetet adott elő ezúttal a király?
Úgy hiszem, egy valkűr...
Jól van, emberek, elég!
Ha történetet akartok, halljátok az enyémet!
Volt egy csata.
Portyázók jöttek. És egyetlen kard sem maradt a hüvelyében.
Megláttam a királyotokat a csatamezőn, és jól megfigyeltem.
Hideg volt az éjszaka.
Osztoztunk az ivókürtön és az ágyon is.
A királyom méretes, akár egy ló,
és akként is lovagoltam meg.
Megismertem a szerelmet.
Költő vagy, Egill.
Ha kell valami, amit megénekelhetsz, itt ez a csodás szerszám.
Menjetek! Mindannyian.
Egill, pucold meg a halat, és készíts vacsorát!
Igen, gazdám.
Sigrid, tarts velem!
Mutatnom kell valamit.
Hová megyünk?
Nehéz volt titkolni előtted.
De amikor egybekelünk, érezni akarom, hogy valami megváltozott.
Nem várok tovább.
Ha elkészül ez a ház, megtartjuk benne az esküvői lakomát.
Még mindig hozzám akarsz jönni. Igaz?
Igen.
Szeretem, ha a tengerről térsz vissza.
Érzem rajtad a sót.
Itt? Megfagyunk.
Csendes vagy.
Nyomaszt valami.
Látod azokat a csillagokat?
Ott.
Az ott Thiazi szeme.
Vigyáz a népem földjére.
Sosem láttad az én egem.
De nem baj. Senki sem utazik a hazámba.
De a szívem mélyén reméltem, hogy mi majd elmegyünk.
Hogy népeink megbékélnek, és véreim körében kelünk egybe.
Gyönyörű hely, Leif.
Bárcsak találkozhatnál a családommal!
Akkor így lesz.
Reggel kilovagolunk.
Azt beszélik, elmész.
Nincsenek kedves szavaid a barátnédhez?
Megházasodom.
Azt hittem, mást vesz el, te pedig az ágyasa leszel.
Nem szültél gyereket.
Felteszem, úgy döntött, jobban akar engem, mint egy örököst.
Nem akartam rosszat. Szerencsés vagy.
A gyerekek kivonnak minket a csatából.
De a klán máshogy látja majd.
Azt suttogják, a nászotok feldühíti az isteneket.
Feldühíti az...
Vésd észbe, Hervor!
Amikor legközelebb látsz, a királynőd leszek.
Azt akartad, hogy fennmaradjon a vérvonalad.
Tudom jól.
De adhat még neked unokát.
Vagy talán nem.
De egybekelünk, apám.
És az áldásodat kérem.
Ha megtagadod, tartsd meg a kardod!
Tedd el a kardod, vándor!
Hát nem hallottad?
Megesszük a fajtádat.
Ha még egyszer fenyegetni mered, egy fogad sem marad.
Talpra, Sómr! Nővérünk visszatért!
Sigrid?
Üdvözöllek Jotunheimben!
Leányom!
Visszatértél.
De nem egyedül jöttél.
Óriások vagyunk.
Suttung gyermekei.
Nem lakomázunk emberekkel.
Sigriddel volt, atyám.
Sigrid ereiben óriásvér folyik.
Fjölverkr, oly sok idő telt el.
Eszembe juttatnád atyám uradalmának nevét?
Úgy hívják...
Nyitott Tenyér.
Köszönöm, Kicsi Gumó!
És hű a nevéhez? Vagy a családom inkább ökölbe szorítja a kezét?
A törvényeink világosak, leányom.
Nem engedünk be idegeneket.
Akkor hát ne legyünk idegenek!
Beszélhetünk királyokként.
Ha két király egy csarnokban találkozik, annak gyakorta erőszak a vége.
Rég belefáradtam már a harcba.
Atyám nem bízik a békét hirdetőkben.
Egy harcos legalább szemtől szemben döf le.
Bizonyosan vannak kivételek.
Nincs nálam más kard, csupán az atyámé.
Menyegzői ajándékul szánom.
És a leányom hozománya? Mit fogsz fizetni?
A Völsung-kincs.
Minden érme más gonosz léleké volt.
A klánod nem fog hiányolni ily értéket?
Nem ehetjük meg.
Ahogy te sem.
Ezért hoztam ajándékba ezüstöt...
és magokat is.
Mind nehéz időket élünk, férjuram.
Ez az istenek műve.
Mielőtt Odin kifosztotta földünket, nekünk, óriásoknak, volt becsületünk.
Tiszteletre méltó hősök voltunk.
Jólétben éltünk.
Az istenek bekaphatják, ha már oly sok közülük kicseszett velünk.
Legyen hát menyegző?
Holnap, völsungi Leif, óriás leszel.
Igyál is úgy!
Igyál!
Nézzétek!
Nyitott Tenyérben nem féljük az isteneket!
Nem féljük az isteneket!
Már őszül a szakálla, és te sem vagy szűzlány.
Az a fajta, aki változik a széljárással?
Nem. Elszántságban nincs párja az én Leifemnek.
Akkor miért várt ilyen sokáig?
Más klánok segítettek minket, gondolván, Leif jó férje lehet a lányaiknak.
- Ez segített megőrizni a békét. - És most?
Azt királyként tette.
Ezt pedig férfiként.
A gondolataid vele nevetnek?
Igen.
Akkor kedvelem.
Még ha kicsi is.
Mindenhol kicsi?
Csak egy egyszerű kérdés.
Hafli őrtornya elhagyatott volt, amikor beléptük Jotunheimbe.
Miért vagytok ilyen nyugodtak?
Lassú háborút vívunk.
Az istenek nem jönnek ide.
Legalábbis nem úgy, mint régen.
És visszahívtunk néhány régi harcost...
Nem kell félned.
Itt biztonságban vagytok, te és a királyod.
Nem támogatod.
Nem erről van szó. Csak...
Az anyád jó asszony volt.
Kicsi, de jó.
Amikor meghalt, azt hittem, visszatérsz.
De nem jöttél.
Egy embert választottál az óriások helyett.
Atyám, a lábam nem éri a földet, amikor az asztalodnál ülök.
Lefűrészeltem volna minden szék lábát Nyitott Tenyérben, hogy itt maradj.
Nem mindig érezted magad otthon itt, de mindig is óriás voltál.
És az is maradsz.
Dicsérjük a napot este,
a nőt a halotti máglyán,
a fegyvert, amit forgattak...
a leányt a házasságban!
Úgy ragyogsz, akár az arany a fakó vas mellett.
Semmi fakó nincs a vasban, nagymama.
De köszönöm!
Dicsérjük a jeget, min át tudunk kelni, és a mézsört, amit megiszunk!
A szerelmesek kupájából fogtok inni.
De most itt az ajándékozás ideje.
Tudom, nem érdekelnek az ékszerek,
de ezt mindig viselni fogod, vagy lesújt rád a haragom.
Ezzel a vérvonalaink egyesültek.
Glaumar vagyok, Nyitott Tenyér királya.
A népem nevében szólok.
Talán beszélhetnénk máshol.
Hozd elő az arát! Mutasd meg nekem!
Melyik asszony napját borítom sötétbe?
Nem árultad el a neved, sem a szándékod.
És nem hívtak meg.
A viharnak nincs szüksége meghívásra.
És nem elégszik meg egy esküvői lakomával.
Nedves vagy, asszony.
Te pedig birtokháborító.
Bátyám léptei nehezek, mint mindig, és ő hozott engem is.
Egy gyávát keresünk, aki megszökött.
A szarházi Loki nyomában vagyunk.
Nincs itt más isten, csak ti.
Bár érdekelne,
mit tett Loki, amivel így megsértett.
Ártanál kedves vendéglátóidnak?
Áldott öcsém, Baldr.
Békét és kedves szavakat ajánl, amikor én háborúba mennék.
Ne csináld ezt!
Lokival együtt megyek el, vagy szégyenben élek.
Hozzátok elém a mocskot! Most!
Nincs itt a te Lokid. És elmész. Mégpedig azonnal.
A haragvás én magam vagyok.
Tudjátok hát a nevem!
A mennydörgés szülötte vagyok. Thor, Odin fia.
És örömömet lelem az óriások vérében!
Nagymama!
A gyerekek... Menj!
Vidd őket a pincébe!
Sigrid, siess!
Ne!
Védd meg a húgaidat, Kicsi Gumó!
Nem féljük az isteneket!
Vannak túlélők?
Meghaltak, Thor.
A munkád véget ért.
Azt mondtuk, bárhová követjük egymást.
Komolyan gondoltad?
- Miről beszélsz? - Komolyan gondoltad?
Bízom benne.
Mert mielőtt kilehelem a lelkem, megölöm őt.
Esküszöm. Végzek Thorral.
Sigrid!
Ki vagy te?
Loki vagyok, Laufey fia.
Elérted Hél vörös ajtaját.
Jó lesz, ha rákapsz a vér ízére.
Igyál jó sokat!
Felkínálom neked...
Thorét.
A feliratot fordította: Rádóczki Attila