TWILIGHT OF THE GODS
BRUDEPRISEN
Her er historien om Sigrid, og første gang jeg så henne.
Sverd utenfra var ute etter landet vårt. Volsung-landet.
Vi var få.
De...
var mange.
Aaaaaagh!
Aaagh!
Aaaaaagh!
Aagh!
Så...
kom kvinnen.
Jeg kjente henne ikke.
Men skjoldet var fylt med Volsung-symboler.
Hun slaktet både menn og hester.
Sverdarmen var blodig til skulderen.
Hverken hjelm eller ringbrynje stoppet henne den dagen.
Men, som jeg sa, de var mange.
Døden var nær, det var jeg sikker på.
Agh!
Og så, steg en Valkyrie ned. Så vakker, var hun, men uhyrlig.
Stillheten senket seg. For krigerne visste at skapningen
ville bestemme, hvem som lever, og dør, på slagmarken.
Andre ble tatt, vi, ble spart... Hvorfor visste vi ikke.
Men da den forlot oss, bøyde Valkyrien hodet.
For min Sigrid.
Hmmm.
Hmmm. Mh.
Og da forstod jeg kjærlighet.
Mmmh.
Ååh.
Hvorfor stirrer mennene dine på meg?
Kongen har fortalt oss om skjebne- møtet deres.
Håh.
Og hvilken historie har kongen fortalt denne gangen?
- Noe om Valkyrien som-, - Javel! Alle sammen, slutt. Hvis det er
en historie dere vil ha, la det være min. Det var et slag. Mot inntrengere. Og det
var et blodig slag... Jeg så kongen deres, på slagmarken, og fulgte godt med. Den
natten var det kaldt. Vi delte et ølhorn, og la oss i samme seng. Kongen er utstyrt
som en hest, og sånn red jeg han. Og da forstod jeg kjærlighet... Du er en dikter,
Egill, hvis du vil ha noe å synge om, syng om lemmet hans.
Nå er det nok, alle sammen... Egill, rens fisken og gjør klart et måltid.
Ja, min herre.
Sigrid, bli med meg. Det er noe jeg må vise deg.
Hvor skal vi?
Det har vært vanskelig å holde skjult. Men når vi er gift,
vil jeg føle at noe har forandret seg. Jeg vil ikke vente lenger.
Når dette huset er ferdig, skal vi feire bryllup her.
For du vil fortsatt gifte deg med, meg?
- Ja. - Hmm.
Mmmh.
- Mh... Hmm. - Jeg liker at du kommer rett fra havet.
Hmm. Hmh.
Du smaker salt.
Mmh.
Her? Vi fryser i hjel.
Aah!
Aah.
- MMh - Mmh... Aaah!
Du er stille. Det er noe som plager deg.
Ser du de stjernene? Der. Det er Tjatses øyne.
De vokter over landet til folket mitt. Du har aldri sett himmelen min.
Det går bra. Ingen reiser til folket mitt. Men,
det har alltid vært en del av meg som har håpet på det.
At landene finner fred, så jeg kunne gifte meg hos mine egne.
Det er så vakkert der, Leif. Og jeg vil du skal treffe familien min.
Da skal jeg det. Vi rir i morgen.
Jeg hører snakk om at dere skal dra.
Har du ingen vennlige ord til en venn? Jeg skal gifte meg.
Ærlig talt trodde jeg han ville velge en annen og ta deg som frille.
Åh?
Du har ikke født barn.
Jeg går ut ifra at han ville ha meg, mer enn arvinger.
Det var ikke vondt ment. Du er heldig. Barn tar oss vekk fra slagmarken. Men
klanen vil se det annerledes. De hvisker at bryllupet ditt vil irritere gudene.
Irritere-, du får ha meg i tankene, Hervor. Neste gang du ser meg, er jeg
dronningen din.
Du ville at ætten skulle fortsette. Det vet jeg...
Hun kan fortsatt gi deg et barnebarn. Eller ikke.
Men vi skal gifte oss, far. Og jeg vil ha din velsignelse.
Aaah.
Men hvis du nekter, så behold sverdet.
Ah. Haagh!
Hmm.
Hm?
- Aaaagh! - Agh!
Agh! Hagh!
- Hugh-ah! - Aagh! Aagh!
Det er best du legger vekk sverdet ditt, reisende. Har du ikke hørt,
at vi spiser sånne som deg.
Truer du han igjen, så mister du alle tennene dine.
- Haaah! Mmh! - Ah! Hm-hm-hmh.
Opp med deg, Sómr! Søsteren vår er tilbake
Ah.
Sigrid?
Og nå er vi i Jotunheim.
Aah.
Datteren min! Du har kommet tilbake. Men, du kommer ikke alene.
Vi er Kjemper. Barn av Suttung. Vi omgås ikke mennesker.
Han kom sammen med Sigrid, far.
Sigrid har Kjempers blod.
Fjölverkr, det er så lenge siden.
Kan du minne meg på hva navnet på landområdet til far er?
Det kalles for, for-,
«Åpen hånd».
Tusen takk, Lille Frø. Men lever det opp til navnet?
Eller er det en knyttneve familien min byr på?
Lovene våre er klare, datter. Vi tillater ingen fremmede her.
Så la oss ikke være fremmede. Vi kan snakke sammen som konger.
Når to konger møtes på samme sted, ender det ofte med vold.
Jeg gikk lei av å slåss for lenge siden.
Min far stoler ikke på fredelige menn.
En kriger dolker deg i det minste ansikt til ansikt!
Agh!
Men det finnes nok unntak.
Jeg har ingen andre våpen med meg, enn min fars sverd.
En gave jeg ønsker å gi som et ekteskaps-symbol.
Og brudeprisen for datteren min? Hva betale du?
Volsung-skatten.
- Ååh! Aah! - Ah!
Hver mynt er tatt fra forskjellige gudløse menn.
Vil ikke klanen din savne en sånn... skatt?
Vi kan ikke spise den. Den kan ikke dere heller.
Så jeg har med en gave av sølv... Og en gave av frø.
Det er tøffe tider for oss alle, husbond.
Det er gudenes verk. Før Odin plyndret landet vårt,
hadde vi Kjemper ære. Vi var verdige helter.
Vi blomstret. Faen ta gudene,
for de har faen meg tatt oss!
Vil dere ha et bryllup?
Ah-heh.
I morgen, vil Leif av Volsung, bli av Kjempe-ætt. Så, drikk som oss!
- E-egh, Jaaa! - Ja! Ja! Ja! Ja! Ja! Ja!
I Åpen Hånd frykter vi ingen guder! Vi frykter ingen guder!
Vi frykter ingen guder! Vi frykter ingen guder!
- Vi frykter vi ingen guder! - Skjegget hans begynner å bli grått, og du
er ingen ungmøy. Er han en som forandrer seg med tiden?
Nei, du vil aldri møte en så besluttsom mann som min Leif.
Hvorfor ventet han da så lenge?
Andre klaner ga oss gunst, i håp om at Leif passet døtrene deres.
Det bevarte freden.
Og nå?
Han gjorde det som en konge. Han gjør dette som en mann.
Finner du glede i hans selskap?
Ja-hah.
Da liker jeg han. Selv om han er liten. Er han liten, overalt?
Egh!
Det er da et enkelt spørsmål?
Hafli-vakttårnet var forlatt da vi krysset over til Jotunheim.
Hvorfor tar dere så lett på forsvaret?
Vi er i en sakte krig nå. Gudene kommer ikke hit.
Eller mye sjeldnere enn de en gang gjorde. Så vi kalte noe krigere tilbake for å-,
Ikke vær redd. Det er trygt nok her for deg og kongen din.
Du liker det ikke.
Nei, det er ikke det. Jeg, Moren din, hun var en god kvinne.
Lav. Men god. Da hun,
døde, trodde jeg du ville komme hjem. Det gjorde du ikke.
Du valgte mennesker over Kjemper.
Men far, beina mine når ikke ned til bakken når jeg sitter ved bordet ditt.
Du vet jeg hadde saget av beina på enhver stol i Åpen Hånd for å beholde deg.
Du følte deg ikke alltid hjemme her, men, du var alltid en Kjempe...
Og det vil du alltid forbli.
Mmh.
Åh!
Aah.
Vi hyller en dag som blir kveld. En kvinne som tenner bålet. Og et våpen godt brukt.
Og en ungmøy til ekteskap.
Du er som glitrende gull ved siden av kjedelig jern.
Jern er ikke kjedelig, Amma, men takk.
Lovpris isen, som er krysset, og mjød som drikkes!
Neste drikk vil være fra kjærlighetens kopp, men her og nå,
er det gaver som skal deles.
Jeg vet du ikke bryr deg om pynt, men gå med den alltid, så går det oss godt.
Med dette, er våre slekter forent.
Jeg er Glaumar, Konge av Åpen Hånd. Jeg snakker for folket mitt.
Men vi kan vel snakke et annet sted.
Vis meg bruden. Jeg vil se henne. Kvinnen jeg skal formørke dagen for.
Du har ikke sagt navnet ditt, eller formålet. Og du er ikke invitert.
En storm trenger ingen invitasjon. Og den blir heller ikke mett,
av bare en bryllupsfest.
Du er våt, kvinne.
Og du, er ikke velkommen.
Min bror brauter seg frem som alltid, og rydder vei for meg.
Vi er på jakt etter en feiging, som har rømt fra oss.
Det er den jævelen Loke vi søker.
Det er ingen andre guder her... enn dere. Men jeg lurer på,
hva Loke har gjort som har såret dere sånn?
Du vil vel ikke skade en vennlig vert?
Min velsignede bror Balder. Som alltid maner til fred og høvisk tale,
mens jeg vil gå til krig.
Ikke gjør det.
Jeg drar med Loke, eller lever i skam. Hent den bastarden til meg! Nå!
Denne Loke dere søker er ikke her. Og dere drar, nå.
Jeg har lovet dere raseri, og dere vet hvem jeg er.
Jeg er tordenfødt. Tor Odinsønn. Og jeg fryder meg over, Kjempers blod!
Åågh! Aagh!
Agh!
Ammaaa!
A-hah!
Barna! Fort, ta dem ned i kjelleren.
Mgh.
Agh!
Aagh! Aah!
Aagh!
Løp!
Aagh!
Aaaagh!
Huagh!
Huagh! Åågh!
Gaaah!
Huagh!
E-egh, Mgh!
- E-heh. Aaagh - Nei!
Pass på søstrene våre, Lille Frø.
Vi frykter ingen guder!
Mgh, aah.
Heh?
Aagh!
Aa-haah.
Mmh.
Balder.
Ser du noen som lever?
De er døde, Tor. Arbeidet er utført.
Mmgh!
Mmmgh.
Aaah.
Vi sa vi skulle følge hverandre overalt. Mente du det?
- Sigrid, hva tenker du på? - Mente du det?
Jeg håper det.
For før jeg tar mitt siste åndedrag, skal jeg drepe han. Jeg sverger.
Jeg skal drepe Tor.
Aaah!
E-eegh!
Neei!
Sigrid!
Eh?
Aaaagh!
Sigrid!
Hvem er du?
Jeg er Loke. Lauvøys sønn. Du er nå ved Hels røde dør.
Det er bra du liker smaken av blod. Drikk godt...
For jeg tilbyr deg Tors blod.