AMURGUL ZEILOR
ZESTREA
Acum, veți auzi povestea lui Sigrid,
când am văzut-o prima dată.
Hoarde străine ne năpădiseră ținutul, tărâmul lui Völsung.
Noi eram puțini.
Ei...
erau mulți.
Atunci...
a apărut femeia.
Nu o știam.
Dar scutul ei avea însemnele lui Völsung.
A măcelărit și bărbați, și cai.
Brațul ei era plin de sânge până la umăr.
Nicio cască și nicio armură nu i-au stat în cale.
Dar, așa cum am spus, erau mulți.
Eram sigur că moartea era aproape.
Deodată, a apărut o walkirie.
Era frumoasă...
dar monstruoasă.
S-a lăsat liniștea,
căci luptătorii știau că ea va decide
cine va trăi și cine va muri pe acel câmp de luptă.
Unii au fost luați. Noi am fost cruțați.
Nu știm cine orânduise astfel.
Dar, înainte să ne părăsească, walkiria s-a înclinat.
În fața lui Sigrid a mea.
Și am aflat ce e iubirea.
De ce se holbează toți la mine?
Ne-a povestit cum v-ați întâlnit.
Și ce poveste a spus regele de data asta?
- Cred că o walkirie a... - Gata, până aici!
De o poveste vreți s-auziți, v-o spun pe a mea.
Lupta era în toi.
Năvăliseră cotropitorii și toți luptau aprig.
V-am privit regele pe câmpul de luptă.
A fost o noapte friguroasă.
După o bere, am împărțit și patul.
Mi-am călărit regele înzestrat.
Și am aflat ce e iubirea.
Tu ești poet, Egill.
De vrei să-ți cauți muza, cântă despre mădularul său falnic.
Lăsați-ne!
Egill, curăță peștele și pregătește de-ale gurii!
Da, stăpâne.
Sigrid, vino cu mine!
Vreau să-ți arăt ceva.
Unde mergem?
Mi-a fost greu să țin secretul.
Dar, când ne căsătorim, vreau să simt că ceva s-a schimbat.
Nu voi mai aștepta.
Când va fi gata casa, vom ține aici praznicul nunții noastre.
Mai vrei să mă iei de soț, nu-i așa?
Da.
Îmi place când vii de pe mare.
Ai gust de sare.
Aici? O să înghețăm.
Ești tăcută.
Te frământă ceva.
Vezi stelele acelea?
Acolo! Sunt ochii lui Thiazi.
Ocrotesc ținutul poporului meu.
Nu ne-ai văzut cerul.
Nu-i nimic. Mai nimeni nu ne calcă pragul.
Dar o parte din mine a crezut mereu...
că va fi pace între popoare,
ca să mă mărit printre ai mei.
E frumos acolo, Leif.
Și mi-aș dori să-mi cunoști familia.
Atunci, o voi face.
Plecăm dimineață.
Am auzit că pleci.
O vorbă bună nu ai pentru prietena ta?
Mă voi căsători.
Credeam că va lua pe alta și tu îi vei fi ibovnică.
N-ai zămislit prunci.
M-o vrea pe mine mai mult decât își dorește moștenitori.
Nu am spus-o cu răutate. Ai noroc.
Copiii ne țin departe de luptă.
Dar clanul nu va gândi așa.
- Ei spun că nunta voastră va mânia zeii. - Va mânia...
Gândește-te la mine, Hervor!
Când o să mă mai vezi, voi fi regina ta.
Ai vrut să ți se continue spița.
Știu acest lucru.
Poate o să-ți ofere un nepot.
Sau poate nu.
Dar ne vom căsători, tată.
Vreau binecuvântarea ta.
Dacă refuzi, nu-mi e de folos sabia ta.
Ai face bine să lași sabia, călătorule. N-ai auzit?
Noi îi mâncăm pe cei din neamul tău.
De îl mai ameninți, rămâi fără dinți cu care să mănânci.
Ridică-te, Sómr! S-a întors sora noastră.
Sigrid?
Am ajuns în Jötunheim!
Fiica mea!
Te-ai întors.
Dar... n-ai venit singură.
Suntem uriași.
Copii ai lui Suttung, noi nu ne ospătăm cu bărbați.
Era cu Sigrid, tată.
Sigrid are sânge de uriaș.
Fjölverkr, a trecut mult timp. Nu rețin, cum se numește tărâmul tatălui meu?
Se numește...
- „Palma Deschisă”. - Mulțumesc, micuțo.
Și oare noi dăm o mână de ajutor? Sau familia mea împarte pumni?
Legile noastre sunt clare, fata mea.
Nu acceptăm străini aici.
Atunci, să nu fim străini!
Putem vorbi ca între regi.
Când doi regi se regăsesc laolaltă, violența nu se lasă așteptată.
Sunt de mult sătul de luptă.
Tatăl meu nu se încrede în oameni pașnici.
Un războinic te înjunghie din față.
Sunt sigur că există și excepții.
Nu port altă armă decât sabia tatălui meu.
V-o ofer în cinstea nunții.
Și zestrea pentru fiica mea? Ce oferi?
Tezaurul lui Völsung.
Fiecare monedă e luată de la câte un ticălos.
Și clanul tău se poate lipsi de această comoară?
N-o putem mânca.
Și nici voi.
Așa că vă ofer în dar argint...
și semințe.
Sunt vremuri grele pentru toți, bărbate.
E vina zeilor.
Înainte ca Odin să ne prade ținutul, noi, uriașii, aveam onoare.
Eram eroi demni, prosperi.
Să-i ia dracu' pe zei! Și ei ne-au târât prin iad destul.
Ținem nunta?
Mâine, Leif din clanul Völsung, vei fi de-ai uriașilor.
Așa că bea ca noi!
Bea!
Uite!
În Palma Deschisă, noi nu ne temem de zei.
Nu ne temem de zei!
E încărunțit, iar tu numai fecioară nu ești.
Nu cumva e schimbător ca fire?
Nu vei întâlni în veci bărbat mai hotărât decât Leif.
Atunci, de ce a așteptat atât?
Clanurile ne-au păsuit, ca Leif să ia de soție o fiică de-ale lor.
Astfel, a fost pace.
- Și acum? - Atunci a orânduit ca rege.
Acum, alege ca simplu bărbat.
Îți râde sufletul cu el?
Da.
Atunci, îl plac!
Chiar dacă e mic.
E mic peste tot?
E o simplă întrebare!
Turnul de pază al lui Hafli era pustiu când am trecut în Jötunheim.
Cum de ești atât de liniștit?
Ducem un război lent.
Zeii nu vin aici.
Cel puțin, nu cum o făceau odată.
Și am chemat niște războinici pentru...
Nu te teme!
Ești în siguranță aici cu regele tău.
Nu încuviințezi.
Nu e vorba de asta. Eu...
Mama ta a fost o femeie bună.
Scundă, dar bună.
Când a murit, am crezut că te vei întoarce.
Nu ai făcut-o. Ai ales un simplu om în locul unui uriaș.
Tată, picioarele mele nu ating pământul când stau la masa ta.
Aș fi tăiat picioarele fiecărui scaun din ținut ca să rămâi aici.
Nu te-ai simțit mereu în largul tău aici, dar dintotdeauna ai fost de-a noastră.
Întotdeauna vei fi.
Slăvită fie ziua care s-a încheiat!
Femeia în amurgul vieții.
Arma trecută prin luptă.
Mireasa în ziua nunții.
Ești ca aurul strălucitor pe lângă un fier tocit.
Și fierul e valoros, bunico. Dar îți mulțumesc.
Slăvite fie ghețurile ce le trecem și miedul pe care îl bem!
Următoarea gură o veți lua din cupa iubirii.
Dar, deocamdată, aveți daruri de oferit.
Știu că nu-ți plac podoabele.
Dar o vei purta mereu, altfel vei da socoteală.
Acum, spițele noastre sunt unite.
Sunt Glaumar, regele tărâmului Palma Deschisă.
Vorbesc în numele poporului meu. Poate putem vorbi în altă parte.
Adu mireasa! Arată-mi! Ziua cărei femei o întunec?
Nu ne-ai zis cum te numești, nici ce dorești.
Și n-ai fost invitat.
Furtuna nu are nevoie de invitație.
Nici nu se va potoli doar cu un festin de nuntă.
Ești udă, femeie.
Și tu ne încalci ținutul.
Fratele meu e necizelat, ca de obicei, de aceea m-a adus pe mine.
Vânăm un laș care ne-a scăpat.
Îl căutăm pe ticălosul de Loki.
Nu există alți zei aici în afară de voi.
Dar mă întreb ce a făcut Loki ca să te rănească.
Ai face rău gazdelor tale generoase?
Baldur, fratele meu binecuvântat.
El caută pace și înțelegere, când eu aș purta război.
Nu o face!
Dacă nu plec cu Loki, trăiesc în rușine.
Aduceți-mi-l pe ticălos! Acum!
Loki al tău nu e aici. Și vei pleca. Acum.
Cu furie mă înfățișez vouă.
Știți bine cum mă numesc.
M-am născut din tunet. Sunt Thor Odinson.
Și mult îmi place să vărs sânge de uriaș!
Bunico!
Copiii! Du-te!
Du-i în pivniță!
Grăbește-te!
Nu!
Protejează-ne surorile, micuțo.
Nu ne temem de zei.
Ai găsit vreun supraviețuitor?
Sunt morți, Thor.
Ai isprăvit.
Am zis că ne vom urma oriunde.
Ai vorbit serios?
- Ce vrei să spui? - Ai vorbit serios?
Sper că da.
Căci, înainte să-mi dau ultima suflare, o să-l omor.
Îți jur. Îl voi ucide pe Thor.
Sigrid!
Tu cine ești?
Numele meu e Loki Laufeyson.
Ai ajuns la Poarta roșie, intrarea în tărâmul lui Hel.
E bine să prinzi gustul sângelui.
Bea cu nesaț.
Ți-l ofer...
pe al lui Thor.
Subtitrarea: Alina Anescu