GUDARNAS SKYMNING
BRUDENS PRIS
Hör nu talas om Sigrid, och när jag såg henne första gången.
Främmande svärd hade kommit till vår mark. Till Völsungs mark.
Vi var få.
Dom...
...var många.
Då...
...kom kvinnan.
Jag kände henne inte.
Men hennes sköld bar Völsungsmärken.
Hon högg ner både män och hästar.
Hennes svärdsarm blodig upp till axeln.
Varken hjälm eller brynja stod emot henne den dagen.
Ändå... som sagt... var dom många.
Döden var nära, så mycket visste jag.
Men då... nedsteg en valkyria. Vacker var den, men monstruös.
Och en tystnad föll.
För krigarna visste att varelsen skulle bestämma vem som skulle leva och dö
på slagfältet. Andra blev hämtade. Vi förskonades.
Vem som avgjorde vet vi inte.
Men när den lämnade oss... bugade valkyrian.
Inför min Sigrid.
Hm.
Mmm.
Och jag kände kärlek.
Varför stirrar dina män på mig?
Vår kung har berättat om ert ödesdigra möte.
Och vilken saga berättade kungen denna gång?
- Jag vill minnas att en valkyria var- - Okej, sluta allihop. Om det är en saga
ni vill ha, låt den bli min. Det var en strid. Det fanns inkräktare. Och inga
svärd lämnades vid bältet. Jag såg er kung på andra sidan fältet och blicken
fastnade. Det var kallt den natten. Vi delade ett mjöd-horn och la oss i en och
samma säng. Min kung är hängd som en häst, och jag red honom som sådan. Och jag kände
kärlek. Du är ju en poet, Egill. Vill du ha nåt att sjunga om,
sjung om hans vackra lust-lem.
Undan! Ge plats. Egill, fjälla fisken och laga en måltid.
Ja, min herre.
Sigrid, följ med mig. Jag måste visa dig något.
Vart är vi på väg?
Det har varit svårt att dölja det här för dig. Men när vi är gifta...
Vill jag känna att något förändrats. Jag kan inte vänta längre.
När huset är färdigbyggt, ska det husera vårt bröllop.
Vill du fortfarande bli min fru. Eller?
Ja.
Hm. NJUTNINGS-LJUD
Jag gillar när du kommer från havet.
- NJUTNINGS-LJUD - Du smakar salt.
NJUTNINGS-LJUD
Här? Vi fryser ihjäl.
- NJUTNINGS-LJUD - NJUTNINGS-LJUD NJUTNINGS-LJUD
NJUTNINGS-LJUD
Du är tyst. Vad är det som tynger dig?
Ser du stjärnorna där? Där. Det är Thiazis ögon.
Dom vakar över mitt folks marker. Du har aldrig sett min himmel.
Det gör inget. Ingen reser till mitt hemland. Men...
en del av mig trodde alltid vi skulle det.
Att det skulle bli fred. Så jag kunde gifta mig hos mitt folk.
Det är vackert där, Leif. Och... Jag önskar du fick träffa min familj.
Då ska jag det. Vi ger oss av i morgon.
Jag har hört att ni ska ge er av.
Har du inga vänliga ord till din vän? Jag ska gifta mig.
Jag som trodde han skulle ha en annan, och dig som konkubin.
Jasså?
Du har inte fött barn.
Han ville visst ha mig mer... än några arvingar.
Jag menade inget illa. Du har tur. Barn, tar oss från slagfältet. Men klanen ser
det inte så. Man viskar om att ditt bröllop lär reta gudarna.
Skulle det reta...? Du bör tänka på, Hervor. Att nästa gång vi ses... är jag din
drottning.
Du vill att din ätt ska fortsätta. Jag vet det.
Hon kanske kan ge dig ett sonson. Eller inte.
Men vi ska gifta oss, far. Och jag vill ha din välsignelse.
Men om du vägrar, behåll ditt svärd.
Hm?
Du ska nog lägga bort svärdet, resenär. Har du inte hört? Vi äter såna som er.
Hotar du honom igen, så har du inga tänder att äta med.
Upp med dig, Sómr! Vår syster är tillbaka!
Sigrid?
Och nu är vi i Jotunhem.
Min dotter. Du är tillbaka. Men... du har inte kommit ensam.
Vi är jättefolk. Suttungs barn. Vi festar inte med människor.
Han var med Sigrid, far.
Sigrid har jätteblod.
Fjölverkr... Det var så länge sen.
Kan du påminna mig om vad man kallar min fars domäner?
Det kallas... den...
- Den öppna handen! - Tack så mycket, lilla rot. Och lever
det upp till sitt namn? Eller erbjuder min familj en knytnäve istället?
Våra lagar är tydliga, dotter. Vi tillåter inga främlingar här.
Låt oss då inte vara främlingar! Vi kan tala som kungar gör.
När två kungar möts i samma sal, blir våld ofta efterföljden.
Jag har tröttnat på att slåss för länge sen.
Min far litar inte på fredliga män. En krigare hugger en i alla fall framifrån.
Men det finns säkert undantag.
Jag har ingen klinga med mig utom min fars svärd.
En gåva jag ämnar ge som äktenskapsbevis.
Och brudpriset för min dotter? Vad betalar du?
Völsungskammaren.
Varenda mynt är hämtat från olika ond män.
Och din klan saknar inte en sådan skatt?
Vi kan inte äta det. Och det kan inte du heller.
Så jag ger en gåva i silver... och en gåva i frön.
Hårda tider för oss alla, make.
Det är gudarnas verk. Innan Oden plundrade våra marker,
hade vi jättar ära. Fullvärdiga hjältar. Vi blomstrade. Åt helvete med gudarna!
För dom har skapat helveten för oss.
Ska vi ha ett bröllop?
Imorgon, Leif av Völsung, är du jättefolk. Så... drick som det!
I den öppna handen fruktar vi inga gudar! Vi fruktar inga gudar!
- Vi fruktar inga gudar! - Vi fruktar inga gudar!
Han bär grått i sitt skägg, och du är ingen jungfru.
Är han en sån som förändras med tidvattnet?
Nej. Du hittar aldrig en man som matchar min Leifs beslutsamhet.
Varför väntade han då så länge?
Andra klaner gagnande oss. Som tyckte Leif skulle äkta deras döttrar.
Det bevarade freden.
Och nu då?
Det gjorde han som en kung. Det här gör han som en man.
Skrattar dina tankar med honom?
Ja.
Då gillar jag honom. Även om han är liten. Är han liten överallt?
Det var väl en enkel fråga?
Haflis vakttorn övergavs när vi gick in i Jotunhem. Varför är du så lugn?
Vi befinner oss i ett långsamt krig nu. Gudarna kommer inte hit.
Åtminstone inte som dom en gång gjorde. Och vi kallade tillbaka några krigare för...
Frukta ej. Det är helt säkert här för dig och din kung.
Du är inte nöjd...
Nej, det är det inte. Jag... Din mamma, hon var en bra kvinna. Kort. Men bra.
När hon dog trodde jag du skulle komma hem. Det gjorde du inte.
Du valde människor framför jättar.
Far... mina fötter nuddar inte marken när jag sitter vid ditt bord.
Du vet att jag skulle sågat benen av varenda
stol i Den öppna handen för att behålla dig.
Du kände dig inte alltid hemma här, men... du var alltid en jätte.
Och det kommer du alltid att vara.
Hylla dagen på kvällen. Till en kvinna på sitt bål. Till ett vapen som prövas.
Till en jungfru i äktenskapet.
Du är som glänsande guld bredvid matt järn.
Mitt järn är aldrig matt, Amma. Men tack.
Hylla ögonen när dom korsas... och till mjödet när det dricks!
Och härnäst ska ni dricka ifrån kärleks-kruset.
Men innan dess har ni gåvor att utbyta.
Jag vet att du inte bryr dig om prydnader. Men du ska alltid bära den här,
eller utstå min vrede.
Med detta förenas våra linjer.
Jag är Glaumar, kung över Den öppna handen.
Jag talar för mitt folk. Kanske kan vi talas vid någon annanstans.
För fram bruden. Jag ber er, visa mig. Vilken kvinnas dag mörknar jag?
Du har inte angett ditt namn eller ditt syfte. Och du är inte inbjuden.
En storm behöver inte åkallas. Den kan inte heller mättas...
blott utan en bröllopsfest.
Du är blöt, kvinna.
Och du är inte välkommen.
Min brors fötter faller tunga som alltid, och han har burit mig dit.
Vi jagar en ynkrygg som flytt vår gård.
Det är kuksugaren Loke vi söker.
Det finns inga gudar här, utöver er. Fast jag undrar...
vad har Loke gjort för att såra er så?
Inte skadar du väl en vänlig värd?
Min signade broder, Balder. Han råder fred och höviska ord när jag skulle gå i krig.
Gör inte så här.
Jag går med Loke eller går i skam. För hit fähunden! Nu!
Er Loke är inte här. Och ni ger er av. Nu.
I vrede tillkännager jag mig. Och ni vet väl mitt namn!
Jag är den åskfödde. Tor Odenson. Och jag gläds av att spilla jätteblod!
Amma!
Barnen... Gå! Ta dom till källaren!
Kom!
Not in org script
Nej... Nej.
Skydda våra systrar, lilla rot.
Vi fruktar inga gudar.
Ser du några överlevande?
Dom är döda, Tor. Ditt arbete är utfört.
Vi sa att vi skulle följa varandra var som helst. Menade du det?
- Sigrid, vad är det du säger? - Menade du det?
Jag hoppas det.
För innan mitt sista andetag ska jag döda honom. Det svär jag. Jag ska döda Tor.
Nej!
Sigrid!
Vem... är du?
Jag heter Loke, Laufeysson. Du har nu nått Hels röda dörr.
Det är bra att du fått smak för blod. Drick djupt... Jag erbjuder dig... Tors.