ZKÁZA BOHŮ
KOPÍ BEZVĚRCŮ
Sigrid!
Sigrid.
Sigrid!
Sigrid nesezdaná. Žalostná a zraněná.
Co ode mě chceš?
Již dlouhou dobu žiji s bohy, ale jsem především obr.
Obři vymřeli. Je mi jedno, jakou máš krev. Vím jen, že ses ukryl, když ji prolévali.
A co má krev? I já zemřela pro tebe?
Navštívila jsi Hel, ale přežiješ.
Jsi hostem v mém šedivém království.
Hel je místo a zároveň osoba, má věčně umírající dcera.
Padlí v boji putují do Valhaly, kam je přinášejí valkýry.
Hel si bere zloděje a podvodníky...
Lháře, zbabělce a šmejdy.
Jsem jen jedno z toho. A nazvala jsi mě hostem, může host odejít?
Ano, nevěsto.
Ale ty chceš pomstu, ne svobodu.
Řekls, že mi dáš Thóra.
Máš zbraň, co ho dokáže zabít?
Zabít boha železem je snadné. Trpaslík Andvari tě vyzbrojí,
ale Ásgard jen tak nezdoláš. Jeho hradby se otřásly jen jednou.
Bohové z houštin je obléhali a prolomili, když tenkrát válčili s Ódinem.
Vanové? Mám uzavřít dohodu se starými bohy a znovu rozpoutat první válku? To,
co chceš, je nemožné. Je to šílenství.
Naše šílenství by přetvořilo svět.
Věk drobných strážců musí skončit. Jednou provždy, na ragnarök.
Pomoz mi zabít Thóra a můžeš se světem naložit, jak chceš.
S bojovníky se vydej do Vanaheimu. Pomohu vám dostat se tam.
Pečlivě vyber vojáky. Ty, kteří trpí. Muže s Hel v srdci.
Postupuj rychle a tiše, jdi. Než Ódin uskuteční své plány.
Sigrid!
Co se stalo? Kde jsi byla?
Hel. Byla jsem v Helu. Nabídl mi pomoc.
On? Kdo on?
Loki z Asgardu.
Musíš teď truchlit.
Sigrid, Loki není tvůj přítel. On...
Vezmu tě domů.
Chceš ode mě slzy? Žádné nečekej. Já chci jen pomstu.
Sigrid...
Jsem poslední svého rodu. Je to otázka cti. Musím zabít Thóra.
Neřídí se našimi zákony ani ctí. Je to Thór.
My se bohů nebojíme.
Lokimu nevěřím.
Chce válku?
Tak ji dostane. Hlavně, když poslouží mně.
Na cestu vezmeme pět bojovníků.
Jednoho na každý prst Otevřené ruky, která nás sevře v pěst.
Potřebujeme další zbloudilce.
Kteří nemají co ztratit.
A koho pošleš na smrt jako prvního?
Štítobijce, který netouží po ničem jiném.
Nepamatuju tolik krve, když mě prvně rozsekali.
Má rodina je mrtvá, zavraždil ji Thór Ódinson.
Zaslouží si smrt. Mám-li uspět, potřebuji tě. Žádný zákon, žádná jména,
nejedeme pod žádným praporem a snad při naší snaze nezemřeme.
Vychčiju se a půjdeme, jo?
Egille...
Mé jméno zní krásně z tvých úst, Marjo. Víš, proč mi matka dala jméno Egill?
Proč?
Po Egillovi jednorukém. Můj jmenovec přišel o ruku a získal meč.
Možná má matka věděla, že v životě hodně ztratím.
Ale radši si říkám, že tušila, co všechno zvládnu jednou rukou.
Ale ty máš dvě ruce.
To tedy má. Tak velkorysý sluha.
Mým osudem je sloužit a být obsluhován.
- Přestaň mluvit! - Ale nepřestávej!
Otče!
Ty vošouste!
Ten básník nás ošálil. Spoutal nás svými oplzlými slovy, byli jsme bezmocní.
Zabijte to prase!
Chyťte ho!
Tamhle je!
Kam zmizel?!
Tak kde je?!
Nestůjte tady!
Tudy...
Kohos vojel?
Kohos zabila?
Ještě nikoho.
Takhle si nepřeju zemřít.
Nepotřebujete mě. Co to děláme?
Když ti to tak mluví, básníku, vyprávěj nám.
Jo, proč ne? Třeba příběh hodný našeho cíle.
Jen kdybych věděl, kam to jedem.
Potřebujem více magie, než je v tvých dřívkách. Jdu si pro Seid-Konu.
V tom případě vám povím, proč je to příšerný nápad.
Slyšte příběh Seid-Kony, která ví, že o ní mluvím, protože ona ví všechno,
zná i myšlenky v našich hlavách, když se blížíme k jejímu území.
Seid-Kona bývala stejná jako my.
Ale výměnou za moc obětovala to nejlidštější
ze sebe. Svého syna. Snědla ho zaživa,
s křikem, aby jí Freya dala to,
co si přála: Vševidoucí oko.
Ta, která svými zuby roztrhala vlastní dítě
kvůli moci, s námi naloží mnohem hůře, když ji navštívíme bez pozvání.
Proč, že se na ni obracíme?
Protože i bohové se bojí budoucnosti.
Vytvořila strom světa.
Bože, to je smrad.
Nejsme tu sami.
Vlk!
Ne, jen píčus ve vlčím rouše.
Tak pojď ty štěně.
Pojď k noze, Ulfre.
Malá ukázka. Jeho zuby si zaslouží božské hrdlo. Že ano?
Ví to! Ona už to ví. Pohlédla do střev svého děcka
a ta jí řekla o našich plánech!
Syna, kterého jsem snědla za Freyinu laskavost? To se ještě vypráví?
Pomohu tvému slouhovi. Račte.
Račte kam?
Kdo je to?
Ulfr se narodil jako bastard a od té doby se tak chová.
Našla jsem ho uprostřed temného skutku a spoutala ho.
Nyní jsem jeho zpovědnicí A jeho křivdy mi dávají sílu.
Zachráním mu ruku, když dovolíte.
Máme ti věřit, čarodějko?
Budeš mi věřit, takže ano.
- Tohle není žádná - Do toho!
Dělej, co umíš.
- Nesahej na něj. - Počkej.
Všichni zemřeme, když tě budeme poslouchat na slovo!
Máš napůl pravdu. Tehdy se Seid-Koně narodil syn.
Ale při pohledu na mě poznala, že mou budoucností je život ženy.
A milovala mě a učinila mě svou následovnicí.
Nyní nosím šaty své matky a pokračuji v jejím díle. Pravda vzala za své,
když se do toho vložili básníci.
Zapracuju na tom.
Nabízíš mi svého vlka. Já chci ale čarodějku.
Už ji máš. Ti sobi venku mi to prozradili. Jsme spjaty. Ať se mi to líbí, nebo ne.
To monstrum nás málem zabilo a bylo ti to jedno.
Tahle výprava je o šílenství. Nesouhlasíš?
Má cesta je jako ta tvá, ale zahráváš si s věcmi, které nedokážeš ovládat.
Kudy se vydáme?
Ty to snad ještě nevíš?
Všichni dohromady bychom byli pro Thóra snadným terčem,
ale slyšela jsem o trpaslíkovi, který nám dá výhodu. Jedem do Nidavelliru.
Pozor.
Ten lesk na hladině jezera je kovový. Trpaslíci vyrábějí své nástroje tady.
Z bažiny získávají železo.
Mělo ještě jiný účel. Králové a kněží zde topili své ženy.
Ženy?
Ženy, které milovaly a byly označeny za coury. Smělé ženy, které umlčeli.
Hodili je sem a v tekutém ohni zkameněly.
Jejich utrpení žije ve zbraních trpaslíků. Obrním se jejich hněvem.
Řeč mrtvých. A dokud neodpovíme, tak nedostaneme svolení vstoupit.
Pak budu vyjednávat.
Loki, pavouku, dodrž svůj slib.
Zdravím, Sigrid. Tak tohle je tvůj muž? Odvážlivec, který jde do bitvy?
Nemohu se dočkat, až zazářím, v osamění. Nemám otce ani matku,
pocházím z kamene a žiji ve výhni. A tam strávím svůj život.
Hádanka střeží vchod.
Pazourek. Pazourek je odpověď.
Božská jiskra trpaslíků.
Kde je ten Andvari?
Přijde.
Nebo se tvůj „přítel“ právě teď baví na náš účet. Nejspíš se někde schovává.
Andvari, mistře kovárny. Já jsem Leif, syn Gormův a král Volsungů. Ušli jsme
- dlouhou cestu, aby... - Vím, proč jste přišli.
Znám tu krev. Ty ses vrátila z Helu. Přišla sis pro bohovražedný kov. Za mnou.
Dlouho jsem neměl zákazníka s kuráží.
Řekni cenu.
Uvedli tě v omyl. Mně se neplatí zlatem.
Co tedy chceš?
Duše.
„Můžeš se mnou vzít mnoho životů, ale na oplátku si vezmu tvůj.“
Můj kov přetíná nitky osudu a přináší neštěstí. Ale jak a kdy, to nelze říct.
Tohle je má ochrana proti zlodějům. Obzvlášť před jedním, možná ho znáš Loki.
Neznám se s ním. Chci dostat Thóra. A nejsem zlodějka. Zaplatím,
co si za tu zbraň řekneš.
Počkej. Vždyť nevíš, co děláš.
Sigrid.
Říkám mu Paroh a nyní je tvůj.
Budeš těžit z jejího prokletí?
Jsem starší než vypadám, a ne náhodou. Až se její osud naplní, budu svého ušetřen.
Tady jsme skončili. Nikdo jiný...
Vezmu si ty nože.
Utopila jsem sekeru v tom močále.
Já jsem dost vyzbrojený a taky prokletý.
Aby bylo jasno, snažil jsem se té ženě říci,
že mé zbraně lze používat jen s upřímným záměrem.
Pokud zbraň vycítí z bojovníka nejistotu, spálí ho zaživa. Vidím její přesvědčení,
ale v tobě, příteli, vidím pochybnosti.
Dost. Nemusíš nic dokazovat.
Zdá se, že ano.
- Jestli mi nevěříš... - Já tě nechci ztratit.
Jsem jen tvůj.
Buď Ragnarök, nebo zkázu.
Ještě jsi neskončila. Hledáš pět bojovníků, ale vidím jen čtyři.
Počkat! Přidám se k vám.
Proč bys měl?
To je moje věc. Ty mě snad odmítáš?
Proměním tu krev v tvou sílu, pokud ti nevadí bolest.
Jak?
Krev v železe ztuhne.
Nic nebolí víc, než smrt nejbližších.
Pamatuj si ta slova.
Sigrid!
Obléknou ji v železný háv.
Náš hněv je tvůj. Náš žal je tvůj.
Naše železo je tvé.
Sigrid!
Sigrid.
Už je dobře. Už je dobře.
Nemohu pro ně plakat, Leife. Nemohu ani plakat.
Já vím.
Zde jsou tvé slzy. Když budeš chtít, rozbiješ i nebesa.
Mí přátelé. Myšlenky a vzpomínky. Vyjevte mi, co Sigrid zamýšlí.
Sigrid. Krásko. Krvavá nevěsto. Vedeš válku proti mému synovi.
Ódin upírá svůj zrak na tebe.