Sigrid!
Sigrid den Ugifte.
Den selvrådige og sårede.
Hvad vil du mig?
Jeg har længe levet med guder,
men jeg er først og fremmest jættefolk.
Jættefolk er lige døde.
Jeg er ligeglad med dit blod.
Men du gemte dig, mens deres blev udgydt.
Og hvad med mig? Døde jeg også for dig?
Det er Hel, du besøger,
men du overlever.
Du er gæst i mit grånende dronningedømme.
Hel er et sted
og også en person,
min evigt døende datter.
De krigsdøde kommer til Valhalla, båret af Valkyrier.
Hel, hun tager tyvene og forræderne...
Løgnerne og kujonerne og røvhullerne.
Jeg er kun én af dem.
Og du kaldte mig gæst.
Kan din gæst gå?
Ja, blodbrud.
Men du vil have hævn, ikke frigørelse.
Du sagde, du ville give mig Thor.
- Har du et våben, der kan dræbe ham? - Gudedræbende jern, ja.
Dværgen, Andvare, kan bevæbne dig,
men Asgård vil modstå dig godt.
Dens bolværk har kun givet efter én gang.
Brambærguderne belejrede og brød det, da de fordum var i krig med Odin.
Vanerne?
Du beder mig lave en aftale med de gamle guder
og genoplive den første krig?
Det, du vil, er umuligt.
Det er vanvid.
Vores vanvid ville genskabe verden.
Smågudernes tidsalder må ende.
Kort proces, ved Ragnarok.
Hjælp mig med at dræbe Thor,
og du kan gøre, hvad du kan vil med verden.
Saml krigere, og rejs til Vanaheim. Jeg lover at hjælpe jer på vej.
Vælg dine soldater med omhu.
Søg dem, der lider.
Mænd med Hel i hjertet.
Men gå hurtigt og stille nu.
Før Odin lægger sine egne planer.
Sigrid!
Hvad skete der? Hvor var du?
Hel.
Jeg var i Hel.
Han tilbød mig hjælp.
Han? Hvem er han?
Loke af Asgård.
Du må sørge.
Sigrid, Loke er ikke din ven. Han er...
Kom med hjem.
Vil du have mine tårer?
Jeg har ingen tårer.
- Jeg har brug for hævn. - Sigrid...
Jeg er den sidste i min familie.
Æren kræver det.
Jeg må dræbe Thor.
Han er ikke bundet af vores koder eller af ære. Han er Thor.
Vi frygter ingen guder.
Jeg stoler ikke på Loke.
Ønsker han krig?
Det skal han få.
Så længe det tjener mig.
Vi tager fem krigere med på rejsen.
En for hver finger i Den Åbne Hånd, lukket om os i en knytnæve.
Vi får brug for andre fortabte.
Andre med intet at miste.
Og hvem af dem ville du først sende i døden?
En skjoldbider, der ønsker netop det.
Så meget blod var der ikke engang, da jeg fik taget min mødom.
Min familie er død, dræbt af Thor Odinson.
Jeg vil dræbe ham.
Hvis det skal lykkes, skal du med.
Ingen lov, ingen navne,
vi rider ikke under noget flag, og vi dør sandsynligvis i kampen.
Jeg pisser, og så går vi, okay?
Egil...
Mit navn lyder vidunderligt i din mund, Marja.
Ved du, hvorfor min mor kaldte mig Egil?
Hvorfor?
Det er efter Egil "Enhånd".
Min navnebror mistede sin hånd og fik et sværd.
Måske vidste min mor, at jeg ville miste meget i dette liv.
Men jeg tror, hun vidste, hvad jeg ville kunne give med én hånd.
Men du har to hænder.
Det har han så absolut.
- Sådan en generøs træl. - Min skæbne er at tjene og blive tjent.
- Hold op med at tale! - Men hold ikke op med det der!
Far!
Dit dumme svin!
Digteren narrede os.
Han holdt os fast med sine beskidte ord, og vi var hjælpeløse.
Dræb den digter!
Efter ham!
Der er han!
Hvor blev han af?
Hvor er han?
- Stå ikke der og... - Den vej.
Hvem kneppede du?
Hvem dræbte du?
Ingen endnu.
Det er ikke sådan, jeg vil dø.
I har ikke brug for mig. Hvad har vi gang i?
Skal du tale så meget, digter, så fortæl en historie.
Ja, hvorfor ikke?
En historie, der passer til vores destination.
Hvor end vi nu skal hen.
Vi behøver mere magi, end der er i dine pinde.
Sejdkvinden.
Så fortæller jeg historien om, hvorfor det her er en forfærdelig idé.
Hør min historie om sejdkvinden,
som ved, jeg taler om hende, som hun ved alt,
selv tankerne i vores hoveder, som vi træder ind i hendes land.
Sejdkvinden var først som du og jeg.
Men i bytte for magt giv hun sit mest menneskelige offer.
Hendes søn.
Hun åd ham rå, skrigende,
for at få Freja til at give hende det, hun ønskede,
det altseende øje.
En, der ville flå sit barn i stykker med tænderne for at få magt,
sådan en vil gøre meget værre mod os for at banke ubudne på hendes dør.
Hvorfor besøger vi denne person?
Fordi selv guder frygter fremtiden.
Hun har skabt et verdenstræ.
I guder, her stinker!
Vi er ikke alene.
Ulv!
Nej, det er bare et røvhul i ulvetøj.
Kom så, hvalp.
Kom til hægterne, Ulfr.
En demonstration.
Jeg synes, hans tænder fortjener en guds hals.
Ikke sandt?
Hun ved det! Hun ved det allerede.
Hun kiggede i sin babys indvolde, og de fortalte hende vores planer!
Sønnen, jeg spiste for Freyas tjeneste? Er det stadig det, de siger?
Jeg kan hjælpe din træl.
Kom ind.
Komme hvorind?
Hvem er han?
Ulfr blev født som bastard og har opført sig som sådan en lige siden.
Jeg fandt ham midt i en dyster gerning og bandt ham.
Nu er jeg hans skriftefader. Og hans fejltrin er min magt.
Jeg redder hans hånd, hvis du tillader det.
Hvorfor stole på dig, heks?
Fordi du vil, så du gør det.
- Det er ikke et... - Gør det! Hvad som helst, bare gør det.
- Rør ham ikke. - Vent.
Du ville få os alle dræbt bare for at få os til at adlyde dig!
Du havde delvist ret.
Der var en sejdkvinde, der fødte en søn.
Men hun så på mig og vidste, at min fremtid var at leve som kvinde.
Og hun elskede mig og gjorde mig til den næste sejdkvinde.
Nu klæder jeg mig i min mors tøj og holder hendes gerning i live.
Sandheden tog en drejning, da digterne blev involveret.
Jeg gør mit bedste.
Du tilbyder mig din ulv.
Jeg kom efter en heks.
Og det har du fået. Rensdyrene udenfor fortalte mig det.
Vi er forbundne.
Om jeg kan lide det eller ej.
Det monster dræbte os næsten, og du var ligeglad.
En vanvittig mission kræver vanvid. Er du uenig?
Min sti er den samme som din,
men du roder med ting, som du ikke kan kontrollere.
Hvad er vores kurs?
Ved du ikke allerede det?
Ikke engang os alle tilsammen ville kunne stoppe Thor,
men jeg har hørt om en dværg, som kan give os styrke.
Vi tager til Nidavellir.
Pas på.
Søens glans er af metal.
Dværgene har deres smedjer her.
- Mosen giver dem deres jern. - Den havde også et andet formål.
Konger og præster druknede deres kvinder her.
Kvinder?
Kvinder, der elskede og blev stemplet som "hore".
Kvinder, hvis skarpe tunger blev skåret af.
De blev smidt i vandet, forvandlet til sten i flydende ild.
Dværgenes våben bærer deres smerte.
Jeg vil gøre deres vrede til min.
Dødsenstale.
Og hun skal besvares, før vi kan få adgang.
Så forhandler jeg.
Loke, din edderkop, lev op til dine eder.
Hil dig, Sigrid.
Så det er din mand.
Modigt af drengen at deltage i denne kamp.
Jeg er Higer-efter-Glans, den ensomme.
Ingen far eller mor har jeg.
Jeg stammer fra sten og bor i ildstedet.
Og der vil jeg tilbringe mit liv.
- En gåde vogter porten. - Flint.
"Flint" er svaret.
Dværgenes guddommelige gnist.
- Hvor er denne Andvare? - Han kommer.
Medmindre din "ven" førte os hertil bare for hyggens skyld.
Han gemmer sig nok et sted.
Andvare, herre i egen smedje.
Jeg er Leif, søn af Gorm og konge af Völsung-folket.
- Vi er kommet for... - Jeg ved, hvorfor I er her.
Jeg kender det blod.
Du har været i Hel og er kommet tilbage.
Du søger det gudedræbende metal.
Følg med.
Det er længe siden, jeg har haft en modig nok kunde.
Nævn din pris.
Du er blevet vildledt.
Jeg betales ikke i guld.
- Hvad er prisen så? - Sjæle.
"Du kan tage mange liv med mig, men til gengæld tager jeg dit."
Mit metal skærer skæbnens tråde og bringer ulykke.
Men hvordan og hvornår kan man ikke sige.
Det er mit værn mod tyvene.
Især en.
Måske kender du ham,
Loke.
Slet ikke.
Det er Thor, jeg vil have.
Og jeg er ingen tyv. Jeg betaler våbnets pris.
Vent. Du ved ikke, hvad du laver.
Sigrid.
Det hedder Antler,
og det er dit nu.
Tjener du på hendes forbandelse?
Jeg er ældre, end jeg ser ud, og det er ikke tilfældigt.
Når hun møder sin skæbne, bliver jeg skånet for min.
- Vi er færdige. Ingen andre har brug for... - Jeg tager knivene.
Mistede min økse i den lortemose.
Jeg er våben nok
og forbandet nok.
Der er noget, I skal vide.
Jeg prøvede at fortælle kvinden,
at mine våben kun kan anvendes med sand hensigt.
Hvis våbnet fornemmer tøven i krigeren, brænder krigeren levende.
Jeg så hendes overbevisning,
men dig, min ven...
Jeg ser tvivl hos dig.
Stop. Du har intet at bevise.
Det har jeg åbenbart.
- Tror du mig ikke... - Jeg vil ikke miste dig.
Jeg er din.
I Ragnarok eller ruin.
Du er ikke færdig endnu.
Du søgte fem krigere, og jeg tæller kun fire.
Vent!
Jeg tager med jer.
Men hvorfor?
Mine anliggender er mine. Afviser du mig?
Jeg kan gøre det blod til din magt, hvis du er åben for smerte.
Hvordan?
Jernet vil hærde blodet.
Intet kan gøre mere ondt end at brænde min familie.
Husk, du sagde det.
Sigrid!
Kvinderne vil klæde hende i jern.
Vores vrede er din.
Vores sorg er din.
Vores jern er dit.
Sigrid!
Sigrid.
Så, så, rolig nu.
Jeg kan ikke græde for dem, Leif.
- Jeg kan ikke engang græde. - Jeg ved det.
Der er dine tårer.
Hvis du vil,
kan himlen blive din.
Mine gamle venner.
Tanke og Minde.
Bring Sigrids planer for mit åsyn.
Sigrid.
Skønhed.
Blodbrud.
Fører krig mod min søn.
Odin åbner sit øje for dig.
Tekster af: Else Katrine Nielsen