RAGNAROK
KÆTTERSPYD
Sigrid!
Rrrgh!
Sigrid!
Sigrid den ugifte. Sørgmodig og såret.
Hvad vil du med mig?
I lang tid har jeg levet blandt guder. Men - jeg er først og fremmest jætte.
Jætterne er døde. Jeg kerer mig ikke om dit blod.
Jeg kerer mig om, at du gemte dig, mens deres flød.
Og hvad med mig? Døde jeg også for dig?
Det er Hel, du besøger. Men du overlever.
Du er gæst i mine grånende sale.
Hel er et sted. Og også et væsen - min
evigt døende datter. Krigens ofre drager til Valhal,
båret frem af Valkyrier. Hel - hun får tyvene og forræderne...
Løgnere og krystere og kvaj.
Jeg er kun én af delene. Og du kaldte mig gæst - kan din gæst frit tage af sted?
Ja, Blod-brud.
Men du vil have hævn, ikke frihed.
Du sagde, du ville give mig Thor.
Har du et våben, der kan dræbe ham?
Guddræbende jern er let nok. Dværgen Andvare kan bevæbne dig,
men Asgård kan sagtens stå imod. Dets bolværk er bristet blot én gang.
Brombærguderne belejrede og brød det - da de i forne tider bekrigede Odin.
Vanerne?
Skal jeg slå en handel af med de gamle guder
og genantænde den første krig? Det, du ønsker, er umuligt. Det er galskab.
Vores galskab ville genrejse verden.
De smålige vogteres tid er forbi. Splittet og sprængt af Ragnarok.
Hjælp mig med at dræbe Thor - så kan I gøre med verden, hvad I vil.
Saml dine krigere, og drag til Vanaheim. Jeg lover jer sikker passage.
Vælg dine soldater med omhu. Søg dem, der lider. Mænd med Hel i hjertet.
Men far i hast og stilhed, nu. Før Odin lægger egne planer.
TARGH!
Sigrid!
Hvad er der sket? Hvor har du været?
Hel. Jeg var - i Hel. Han tilbød sin hjælp.
Han? Hvem er han?
Loke af Asgård.
Du er nødt til at sørge. -
Sigrid. Loke er ikke din ven. Han...
Lad mig følge dig hjem.
Vil du have mine tårer? Jeg har ingen at give. Det er hævn, jeg mangler.
Sigrid...
Jeg er den sidste i min familie. Æren kræver det. Jeg må dræbe Thor.
Han er ikke bundet af vores love eller ære. Han er Thor.
Vi frygter - ingen guder.
Jeg stoler ikke på Loke.
Vil han have krig?
Så skal han få det. Så længe det tjener mig.
Vi udvælger fem krigere til rejsen.
Én for hver af Den Åbne Hånds fingre - lukket om os som en næve.
Vi får brug for andre vildfarne.
Andre med intet at tabe.
Og hvem er den første, du vil sende i døden?
En skjoldbider, der ikke ønsker andet.
Jeg husker ikke at der var så meget blod, da jeg blev splittet første gang.
Min familie er død. Myrdet af Thor Odinsøn.
Jeg vil se ham død. Hvis det skal lykkes,
har jeg brug for dig. Ingen lov,
ingen navne.
Vi ridder under intet banner - og jeg
vil gerne at vi ikke dør undervejs.
Jeg pisser lige, så rider vi?
Egil...
Mit navn er vidunderligt i din mund, Marja.
Ved du, hvorfor min mor kaldte mig Egil?
Hvorfor?
Efter Egil Enhånd. Min navnebror mistede sin
hånd og fik et sværd. Måske vidste min mor,
at jeg ville miste meget i mit liv. Men jeg vil gerne tro,
hun vidste,
hvad jeg ville være i stand
til at give med én hånd.
Men du - har - to hænder.
Ja, han har. Hvilken gavmild træl.
Det er min skæbne at tjene og blive tjent.
- Ti - stille! - Men bliv ved med det her!
Fader!
Det var satans!
Digteren narrede os! Han tryllebandt os med sine beskidte ord,
og vi var hjælpeløse.
Hm.
Dræb den digter!
Grib ham!
Der er han!
Hvor blev han af?!
Hvor er han?!
Kan I se ham?!
Pokker tage ham!
Dén vej...
Hvem har du kneppet?
Hvem har du dræbt?
Ikke nogen endnu.
Det er ikke sådan her jeg har tænkt mig at dø.
I har ikke brug for mig. Hvad er det, vi laver?
Hvis du skal tale så meget, digter - så spind os en fortælling.
Ja! Hvorfor ikke? Måske en historie, der passer til vores rejse?
Hvis bare jeg vidste, hvor vi skulle hen.
Vi skal bruge mere magi end dine pinde kan klare. Jeg vil have Sejdkvinden.
Så vil jeg berette om, hvorfor det her - er en forfærdelig idé.
Historien om Sejdkvinden - som ved, jeg taler om hende,
da hun ved alting - selv tankerne i vores hoved, som vi ridder ind på hendes land.
Sejdkvinden begyndte som dig og mig. Men i bytte for kræfter,
bragte hun det aller-menneskeligste offer: Sin søn. Hun åd ham - råt.
Skrigende - på at Freja skulle opfylde, hvad hun ønskede. Det altseende øje.
Sådan en,
der ville flå sit barn i stykker med tænderne for magt - sådan en vil gøre
meget værre ved os, når vi banker ubudent på hendes dør.
Hvorfor er det vi gerne vil have hende med?
Fordi selv guder frygter fremtiden.
- Hun har skabt et verdenstræ. - I guder, en stank!
Vi er ikke alene.
ARGH!
Ulv!
Nej. Det er bare et kvaj i ulveklæder!
ARGH!
Så kom an, vovse.
Hya! - HYAH!
HYAH!
GARGH!
ARGH!
ARGH! ARGH!
På plads, Ulfr.
En demonstration. Jeg synes,
hans tænder er en gudehals værdig.
Synes I ikke?
Hun ved det. Hun ved det allerede! Hun så ind i sit spædbarns indvolde,
og de fortalte hende vores planer!
Den søn, jeg åd for at vinde Frejas gunst? Taler man stadig om det?
Jeg kan hjælper jeres træl. - Kom med ind.
Med hvor ind?
Hvem er han?
Ulfr er født bastard og har spillet den rolle lige siden.
Jeg fandt ham midt i en mørk gerning og bandt ham. Nu skrifter han til mig.
Og hans synder er min styrke.
Jeg kan redde hans hånd, hvis I tillader det.
Hvorfor skulle vi tro dig, heks?
For' det kommer I til. Så det gør I.
- Det er da ikke noget... - Gør det!
Hv-hvad end det er; gør det!
- Du rører ham ikke! - Vent.
Du ville lade os alle dø, hvis bare vi adlyder dit ord!
Du havde delvist ret. Der var en sejdkvinde,
der fødte en søn. Men da hun så på mig, vidste hun,
at min fremtid var et liv som kvinde.
Og hun elskede mig - og gjorde mig til den næste sejdkvinde.
Nu har jeg iført mig min moders klæder og holder hendes arbejde i live.
Sandheden slog et sving, da digterne blandede sig.
Det vil jeg tage med.
Du tilbyder mig din ulv. Jeg kom efter en heks.
Den har du. Rensdyrene udenfor har forklaret det hele.
Vi er bundet sammen. Om jeg kan lide det eller ej.
Det uhyre havde nær dræbt os - og du var ligeglad.
En gal færd kræver galskab. Er du uenig?
Min vej er den samme som din. Men du lægger dig ud med ting,
som du ikke kan styre.
Hvad er vores kurs?
Ved du ikke allerede det?
Alle os samlet, ville være ren legestue for Thor.
Men der findes en dværg, har jeg hørt, der kan give os en fordel.
Vi tager til Nidavellir.
Forsigtig.
Genskæret på vandoverfladen er metal. Dværgene bygger deres esser her.
Mosen giver dem deres jern.
Det har også haft et andet formål.
Fyrster og præster- de druknede deres kvinder her.
Kvinder?
Kvinder, der elskede, og blev stemplet som skøger. Kvinder,
der svarede igen og blev afskåret. De blev smidt i.
Forvandlet til sten i flydende ild.
Deres lidelse lever i dværgenes våben. Jeg vil gøre deres vrede til min egen.
Magi...
Vorr jur ekh lo enthi denth, thak-jon makmur--
Døde-mål. Og hun vil have et svar, før vi får lov til at passere.
Vorr jur ekh lo enthi...
Så lad mig forhandle.
HYAH!
Loke, dit kryb! Indfri dine løfter!
Vær hilset, Sigrid. - Nåh. Det er din mand. Han er tapper ung mand,
at tage denne kamp op.
Mit navn er Skinnebegærlig. Den ensomme. Ingen fader eller moder har jeg.
Jeg stammer fra sten og bor i arnen. Og der vil jeg bruge mit liv.
En gåde bevogter porten.
Flint. - Flint er svaret.
Dværgenes guddommelige gnist.
Hvor er denne Andvari?
Han kommer.
Medmindre din ”ven” har bragt os hertil, så han selv kan more sig.
Han ligger nok på lur et sted.
Andvare - Smedjens mester. Jeg er Leif - søn af Gorm og vølsungernes konge. Vi er
- kommet langvejs... - Ja, jeg ved, hvad I er her for.
Jeg kender det blod. Du har været en tur i Hel.
Du er kommet efter guddræbende metal. Følg med.
Det længe siden, jeg har haft en kunde, der var tapper nok.
Hvad er din pris?
Du er blevet vildledt. Jeg tager ikke imod guld.
Hvad er så prisen?
Sjæle.
”Du kan tage mange liv med mig, men til gengæld - tager jeg dit.”
Min klinge kapper skæbnens tråde - og bringer ulykke.
Men hvordan og hvornår - kan ingen sige. Det er mit værn mod tyve.
Og der er særligt én - måske du kender ham? Loke.
Kender ham ikke. Det er Thor, jeg vil have.
Og jeg er ingen tyv. Jeg betaler, hvad end våbnet kræver.
Vent! Du ved ikke, hvad du gør.
Sigrid!
Det hedder Gevir - og det er dit. Nu.
Og du profiterer på hendes forbandelse?
Jeg er ældre, end jeg ser ud.
Det er ikke noget tilfælde. Når hun møder sin skæbne,
bliver jeg forskånet for min.
Vi er færdige her. Ingen andre behø...
Jeg tager knivene.
Jeg mistede min økse i den skide mose.
Jeg er våben nok. Og forbandet nok.
Jeg må hellere nævne - det prøvede jeg at sige til kvinden - at mine våben kun
er for dem med sande intentioner. Hvis våbnet mærker tøven hos krigeren,
vil krigeren brænde levende.
Jeg så hendes overbevisning - men du - min ven - jeg mærker tvivl i dig.
Stop. Du har intet at bevise.
Det ser sådan ud.
- Hvis du ikke kan tro mig... - Jeg vil ikke miste dig.
Jeg er din.
Til Ragnarok – står for døren.
Du er ikke færdig endnu. Du søgte fem krigere - og jeg tæller kun fire.
Holdt! - Jeg kommer med jer.
Med hvilket formål?
Det er min egen sag. Afviser du mig?
Jeg kan gøre det blod til din styrke, hvis du ikke er bange for smerte.
Hvordan?
Jernet vil styrke blodet.
Intet kan volde mere smerte end at brænde min familie.
Husk, at du sagde det.
Sigrid!
Kvinderne vil klæde hende i jern.
Vores rækkevidde er din. Vores sorg er din.
Vores jern er dit.
Sigrid!
Sigrid.
Det er okay. - Det er okay.
Jeg kan ikke græde for dem, Leif. Jeg kan ikke engang græde.
Jeg ved det.
Argh...
Der er dine tårer. Hvis du vil - kan du knuse himlen.
Mine gamle venner. Tanke og Erindring. Send Sigrids planer til mit syn.
Sigrid. - Skønhed. Blod-brud. Fører krig mod min søn. Odin åbner sit øje over dig.