TWILIGHT OF THE GODS
KOSTON KEIHÄS
Sigrid!
Sigrid.
Sigrid!
Sigrid. Naimaton, katkera ja satutettu.
Mitä tahdot minusta?
Olen elänyt jumalten kanssa kauan, mutta... olen jättiläisten sukua.
Jättiläiset surmattiin. En piittaa verenperinnöstäsi.
Sinä piilouduit, kun heidän vertaan vuodatettiin.
Ja entä minä? Kuolinko minäkin takiasi?
Olet Helissä, mutta selviät.
Olet vieras harmaantuvassa valtakunnassani.
Hel, on paikka, ja myös henkilö. Oma, iäti kuoleva tyttäreni.
Sodassa kaatuneet menevät Valhallaan valkyrioiden
kantamina. Hel ottaa varkaat, ja petturit.
Valehtelijat, pelkurit, ja lutkat.
Olen vain yhtä noista. Ja sanoit minua vieraaksi. Saako vieraasi poistua?
Kyllä, verimorsian.
Mutta halajat kostoa, et vapautusta.
Lupasit minulle Thorin.
Onko asetta hänen tappamisekseen?
Jumalan tappava ase löytyy. Kääpiö Andvari huolehtii siitä,
mutta Asgårdin puolustus on luja. Sen muurit on murrettu vain kerran.
Viljan jumalat saartoivat ja valloittivat sen, muinoin sotiessaan Odinia vastaan.
Vaanit? Pitäisikö liittoutua vanhojen jumalien kanssa? Sytyttää sodan roihu?
Pyyntösi on mahdoton. Se on hulluutta.
Hulluudellamme, loisimme uuden maailman.
Mitättömien kahakoiden ajan on päätyttävä. Maailma mullistuu Ragnarökissä.
Auta tappamaan Thor... niin saat tehdä maailmalle mitä haluat.
Kokoa sotureita. Suunnatkaa Vanaheimiin. Lupaan tukea sinua matkallasi.
Valitse soturisi hyvin. Etsi kärsiviä, heitä, joilla on Hel sydämessään.
Mutta mene joutuin ja hiljaa, nyt, ennen kuin Odin laatii suunnitelmansa.
Sigrid!
Mitä tapahtui? Missä olit?
Hel. Minä olin Helissä. Hän tarjosi apua.
Hän? Kuka hän?
Asgårdin Loki.
Sinun on surtava.
Sigrid... Loki ei ole ystäväsi. Hän on...
Vien sinut kotiin.
Kyyneleitäkö tahdot? Minulla ei ole niitä. Haluan kostoa.
Sigrid.
Olen sukuni viimeinen. Kyse on kunniasta. Minun täytyy tappaa Thor.
Laki tai kunnia ei sido häntä. Hän on Thor.
Mehän emme pelkää jumalia.
En luota Lokiin.
Jos hän tahtoo sotaa.
Annan hänelle sen... kunhan hyödyn siitä itse.
Otamme mukaan viisi soturia.
Yhden kutakin sormea kohti, kuin nyrkiksi ympärillemme.
Tarvitsemme muita kadotettuja.
Muita, joilla ei ole hävittävää.
Ja Kenet lähetät ensimmäisenä kuolemaan?
Hurjapään joka janoaa verta.
Minäkään en vuotanut noin, kun maistoin ensi kertaa miekkaa.
Perheeni on kuollut. Thor, Odinin poika murhasi heidät.
Aion tappaa hänet. Onnistuakseni tarvitsen sinut.
Ei sääntöjä, ei nimiä, ei yhteistä tunnusta,
enkä pysty lupaamaan, että palaamme.
Käyn vaan kusella, niin lähdetään.
Egill.
Nimeni kuulostaa ihanalta suussasi, Marja.
Tiedätkö miksi äitini nimesi minut Egilliksi?
Miksi?
Egill "Yksikätisen" mukaan. Kaimani menetti kätensä ja sai miekan.
Äitini ehkä tiesi, että minulta vietäisiin paljon elämässä.
Toivon, että hän aavisti, kuinka paljon voisin antaa yksikätisenä.
Mutta, sinullahan... on... kaksi kättä.
- Niin onkin. Antelias palvelija. - Kohtaloni on antaa ja saada.
- Lakkaa puhumasta. - Mutta älä lopeta tuota!
Isä!
Senkin paskiainen!
Runoilija huijasi meitä. Hän sitoi meidät pauloihinsa
saastaisilla sanoillaan. Olimme avuttomia.
Hm.
Tappakaa runoilija!
Perään!
Tuolla hän on!
Minne hän meni?
Missä hän on? Ottakaa kiinni!
Etsikää hänet!
Tuonne päin.
Ketäs nussit?
Kenet tapoit?
En vielä ketään.
En halua kuolla tällä tavalla.
Ette tarvitse minua. Mitä me teemme?
Jos et osaa olla hiljaa, runoilija, niin kerro tarina.
Kyllä! Mikäs siinä! Vaikkapa tarinan, määränpäästämme.
Jos minä vain tietäisin sen.
Riimujesi taikuus ei nyt riitä. Haluan Seid-Konan.
Eli minäpä kerron tarinan, miksi tämä, on ihan surkea idea.
Kuulkaa Seid-Konasta, joka tietää, että puhun hänestä,
kuten hän tietää kaiken, jopa ajatuksemme, kun ratsastamme hänen maillaan.
Seid-Kona oli auksi kuin me mutta saadakseen valtaa,
hän antoi ihmisuhreista suurimman, poikansa.
Hän söi pojan, elävältä,
kirkuvana, jotta Freija antaisi sen,
mitä hän pyysi. Kaiken näkevän silmän.
Sellainen, joka raatelee oman lapsensa
saadakseen voimia... Sellainen tekee paljon kauheampia meille,
jotka lähestymme kutsumatta.
Miksi etsimmekään häntä?
Koska, jopa jumalat pelkäävät tulevaa.
Hän on tehnyt maailmanpuun.
Jumalat, mikä löyhkä!
Emme ole yksin.
Susi!
Ei, vaan paskiainen suden vaatteissa.
Anna tulla, pentu.
Paikallesi, Ulfr.
Voimannäyte. Hänen hampaansa ansaitsevat jumalan lihaa. Eikö totta?
Hän tietää! Hän tietää jo kaiken! Hän luki oman poikansa suolista,
ihan koko suunnitelmamme.
Poika, jonka söin saadakseni haluamani? Kertovat yhä niin.
Voin auttaa palvelijaanne. Käykää sisään.
Sisään mihin?
Kuka hän on?
Ulfr syntyi äpäränä, ja käyttäytyy sen mukaisesti.
Löysin hänet tekemästä pahojaan, ja kahlitsin hänet.
Olen hänen ripittäjänsä,
ja saan voimaa hänen synneistään.
Pelastan hänen kätensä, jos sallitte.
Miksi luottaisimme sinuun, noita?
Koska luotatte... kuitenkin.
- Mitä tuo muka -? - Tee se!
Mitä aiotkin, tee se!
- Älä koske häneen! - Odota.
Sallisit meidän vaikka kuolla, kunhan tottelemme käskyjäsi.
Olitte osin oikeassa. Oli Seid-Kona joka synnytti pojan.
Mutta hän saattoi katsoa minua, ja tiesi että minua odotti naisen elämä.
Hän rakasti minua, ja teki minusta seuraavan Seid-Konan.
Nyt pidän äitini vaatteita, ja jatkan hänen työtään. Totuus hämärtyi,
kun runoilijat sepittivät omiaan.
Mietin asiaa.
Tarjoat minulle suttasi. Tulin hakemaan noitaa.
Sait noidan. Ulkona olevat porot kertoivat minulle.
Meillä on side. Halusinpa, tai en.
Se hirviö melkein tappoi meidät, etkä välittänyt.
Hullu tehtävä vaatii hulluutta. Eikö totta?
Tiemme on yhteinen, mutta kajoat asioihin, joita et pysty hallitsemaan.
Mihin suuntaamme?
Ai etkö jo tiedä ennalta?
Kaikki yhdessä olisimme vain helppo maali Thorille, mutta olen kuullut kääpiöstä,
josta voisi olla apua. Menemme Nidavelliriin.
Varovasti.
Hohde vedessä johtuu metallista. Kääpiöt takovat täällä. Suosta he saavat rautansa.
Täällä tehtiin muutakin. Kuninkaat ja papit, hukuttivat naisiaan tänne.
Naisiaan?
Rakastavia naisia, joita syytettiin huoriksi.
Teräväkielisiä naisia. Heidät heitettiin tänne.
Polttava vesi muutti heidät kiveksi.
Heidän tuskansa elää kääpiöaseissa. Kerään voimaa heidän raivostaan.
Kalmankieltä. Hän vaatii vastauksen, ennen kuin saamme luvan käydä sisään.
Minäpä neuvottelen!
Loki, hämähäkki, tee mitä lupasit!
Terve, Sigrid. Jaa, tässäkö on miehesi. Urhea poika, kun uskaltautuu tänne.
Minua sanotaan Loistoa janoavaksi, yksinäiseksi.
Isää, tai äitiä minulla ei ole. Olen syntynyt kivestä,
ja elän tulisijassa.
Ja siellä vietän elämäni.
Arvoitus suojaa portteja.
Piikivi. Piikivi. On vastaus.
Kääpiöiden jumalallinen kipinä.
Missä Andvari on?
Hän tulee.
Ellei "ystäväsi" johdattanut meidät tänne omaksi huvikseen.
Varmaan piilottelee jossain.
Andvari, ahjonsa mestari. Minä olen Leif, Gormin poika, ja Völsungien
- kuningas. Kuljimme pitkän matkan - - Minä tiedän miksi tulitte.
Tunnen tuon veren. Sinä olet käynyt Helissä.
Sinä tahdot jumalia tappavaa metallia. Tulkaa.
En ole aikoihin tavannut riittävän urheaa... asiakasta.
Kerro hintasi.
Ymmärrät väärin. En ota vastaan kultaa.
No mitä sitten?
Sieluja.
"Voit viedä monta henkeä mukanani, mutta vastineeksi, minä vien omasi."
Metallini leikkaa kohtalon lankoja, ja tuo onnettomuutta.
Mutta miten ja milloin, kukaan ei tiedä.
Tämä on turvani varkaita vastaan, etenkin yhtä tiettyä.
Ehkä tunnette hänet. Loki.
En ole tavannut. Minä haluan Thorin. Enkä ole varas. Maksan sen mitä pyydät.
Odota! Et tiedä mitä teet!
Sigrid!
Se on nimeltään Sarvi, ja se on sinun. Nyt.
Ja sinäkö hyödyt hänen kirouksestaan?
Olen vanhempi, kuin voisi luulla, enkä sattumalta. Kun hän kokee kohtalonsa,
minä säästyn omaltani.
Voimme lähteä. Kenenkään muun ei -
Minä otan veitset.
Kadotin miekkani kirottuun suohon.
Olen tarpeeksi ase. Ja tarpeeksi kirottu.
Yksi asia vielä. Yritin kertoa naiselle. Aseistani hyötyvät vain määrätietoiset.
Jos ase aistii soturissa epävarmuutta, soturi palaa elävältä.
Näin hänessä päättäväisyyttä. Mutta sinussa,
ystäväni, sinussa näen epäilystä.
Seis. Sinulla ei ole todistettavaa.
Tuntuu olevan.
- Jos et usko m - - En halua menettää sinua.
Minä olen sinun.
Tuli Ragnarök tai tuho.
Et ole valmis vielä. Halusit viisi soturia. Minä näen vain neljä.
Odottakaa! Tulen mukaanne.
Minkä vuoksi?
En kerro syitäni. Torjutko sinä minut?
Teen verestä voimavaran sinulle, jos et vain kavahda kipua.
Kuinka?
Rauta turmelee veren.
Mikään ei satu enempää, kuin sukuni polttaminen.
Muista nuo sanasi.
Sigrid!
Naiset pukevat hänet rautaan.
Raivomme on sinun. Tuskamme on sinun.
Rautamme on sinun.
Sigrid!
Sigrid...
Kaikki hyvin. Kaikki on hyvin.
En voi itkeä heidän vuokseen. En voi edes itkeä.
Tiedän.
Siinä on kyyneleesi. Jos tahdot, halkaiset taivaan.
Vanhat ystäväni. Ajatus ja Muisto. Tuokaa Sigridin suunnitelmat nähtäväkseni.
Sigrid, kauneus, verimorsian Käyt sotaan poikaani vastaan.
Odin suuntaa katseensa sinuun.